ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Cправа № 902/458/18(902/239/21)

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за позовом: Керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс"

про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок

в межах справи № 902/458/18

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат"

про визнання банкрутом

за участю :

від відділу Вінницької обласної прокуратури : Гупяк О.В., прокурор за службовим посвідченням

арбітражний керуючий (ліквідатор ТОВ "Гайсинський консервний комбінат") Іванюк О.М.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/458/18 за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" про банкрутство.

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури банкрута.

15.03.2021 року до суду надійшла позовна заява Керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та до ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/458/18(902/239/21), вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 18.03.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду вищевказаної позовної заяви у справі № 902/458/18(902/239/21), в межах справи №902/458/18 - на 13.04.2021 року.

При цьому, ухвалою суду від 31.03.2021 року було замінено Немирівську місцеву прокуратуру Вінницької області на її правонаступника - Гайсинську окружну прокуратуру Вінницької області у справі № 902/458/18(902/239/21) з розгляду позовної заяви Керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок, в межах справи № 902/458/18 про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат".

Також, ухвалою суду від 13.04.2021 року підготовче засідання з розгляду відповідної позовної заяви у справі № 902/458/18(902/239/21), в межах справи № 902/458/18 призначено на 26.04.2021 року.

В подальшому, ухвалою від 26.04.2021 року (з врахуванням ухвали від 25.05.2021 року про виправлення описки) закрито підготовче провадження та призначено справу №902/458/18(902/239/21) з розгляду позовної заяви Керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок, в межах справи № 902/458/18 до судового розгляду по суті на 29.06.2021 року о 14:30 год.

Поряд з цим, ухвалою суду від 25.05.2021 року, ухвалено забезпечити участь арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича у судовому засіданні по справі №902/458/18(902/239/21), призначеному на 29.06.2021 року о 14:30 год. в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196.

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явилися прокурор та арбітражний керуючий (ліквідатор ТОВ "Гайсинський консервний комбінат") Іванюк О.М..

Також, судом встановлено, що ухвала суду від 25.05.2021 року, надіслана на юридичну адресу ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ, а саме : вул. Львівська, 22, прим. 12, м. Київ, 03115, повернулася до суду із поштовою відміткою "не значиться".

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Згідно ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на те, що Відповідача-2, повідомлено про дату та час розгляду вищевказаної позовної заяви по суті, суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 202 ГПК України для відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також, суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявної явки сторін.

В ході розгляду справи по суті, прокурор підтримала позовні вимоги повністю.

Ліквідатор боржника підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, оглянувши матеріали позовної заяви, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

За змістом поданої позовної заяви та наданих доказів, рішенням 17 сесії 23 скликання Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 28.12.2001 ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" надано у володіння і користування земельні ділянки загальною площею 9,831 га для виробничої діяльності у довгострокову оренду терміном на 49 років з правом викупу.

На виконання вказаного рішення, 21.02.2002 між Гайсинською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, на таких умовах :

Орендодавець за плату передає Орендареві у володіння і користування земельні ділянки загальною площею 9,831 га, у відповідності з державним актом І-ВН № 002262 та додатком до державного акту земельних ділянок, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1).

Грошова оцінка земельних ділянок 2 133 327 (два мільйони сто тридцять три тисячі триста двадцять сім) грн. Земельні ділянки передаються в оренду з правом викупу для виробничої діяльності згідно витягу з рішення виконкому Гайсинської міської ради 17 сесії 23 скликання від 28.12.2001 р. (п. 1.2).

Права та обов`язки Орендодавця: Орендодавець має право: вимагати від Орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором та виконувати інші умови договору; своєчасно отримувати орендну плату; перевіряти умови та порядок використання земельної ділянки (п. 2.1).

Орендар зобов`язаний: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди; додержуватись екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил; додержуватись режиму використання водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони та територій, які особливо охороняються; своєчасно вносити орендну плату (п. 2.2).

Орендна плата вноситься орендарем щомісячно до 1-го числа кожного місяця у вигляді грошової форми оплати на рівні ставки земельного податку на рахунок № 0105 код 21727723, МФО 802015 Банк УДК у Вінницькій області (п. 3).

В разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем, без згоди власника землі, не підлягають відшкодуванню (п. 4).

Цей договір діє з 01 січня 2002р. до 01 січня 2051р. По закінченні строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку цього договору (п. 5).

Підставою припинення договору є: закінчення його строку; придбання орендарем земельної ділянки у власність; примусовий викуп (вилучення) земельної ділянки у разі суспільної необхідності; неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежить від орендаря або орендодавця; в разі ліквідації юридичної особи - орендаря.

Підставою розірвання договору є: взаємна згода сторін; вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором; добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря; укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого у законодавстві України.

В разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу заінтересованої сторони, ці питання вирішуються у судовому порядку.

В разі припинення або розірвання цього договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки (п. 6).

Цей договір набуває чинності після його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і підлягає реєстрації у Гайсинському районному відділі земельних ресурсів (п.10).

Даний договір, на підставі висновку Гайсинського відділу земельних ресурсів щодо державної реєстрації договору оренди землі від 06.06.2002 року № 74, зареєстровано у Гайсинському районному відділі земельних ресурсів, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 06.06.2002 року № 40.

Разом з тим, між вищевказаними сторонами 08.02.2017 була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 21.02.2002 року, згідно якої до договору оренди землі внесено наступні зміни :

До п. 1.1 - Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств машинобудівної та іншої промисловості : площею 0,5028 га кадастровий номер :02:002:0136, площею 6,0346 га кадастровий номер :15:001:0068, площею 0,9115 га кадастровий номер :02:004:0068, площею 2,3525 га кадастровий номер :02:002:0137, площею 0,0296 га кадастровий номер :02:002:0135.

До п. 2.1 - Згідно рішення 16 сесії 7 скликання Гайсинської міської ради "Про погодження поділу земельної ділянки ТОВ "Гайсинському консервному комбінату" та надання в суборенду ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс", п.4, виклавши його в такій редакції: надати право передачі в суборенду земельну ділянку площею 0,5028 га кадастровий номер :02:002:0136.

До п. 3 договору - Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді у розмірі 3 відсотки від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, згідно витягів з Технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки (площею 0,5028 га кадастровий номер :02:002:0136 (1 774 180,08 грн), за № 113/86-17 від 03.02.2017; площею 0,0296 га кадастровий номер :02:002:0135 (104 446,56 грн). за №115/86-17 від 03.02.2017; площею 2,3525 га кадастровий номер :02:002:0137 (8 301 031,50 грн); за № 121/86-17 від 03.02.2017, площею 0,9115 га кадастровий номер :02:004:0068 (3 063 186,90 грн); за № 117/86-17 від 03.02.2017, площею 6,0346 га кадастровий номер :15:001:0068 (14 831 572,00 грн) за № 119/86-17 від 03.02.2017, виданих відділом Держгеокадастру у Гайсинському районі. На рахунок Гайсинської міської ради, на дату укладання додаткової угоди - рахунок № 0105, код платежу 18010600, МФО 802015 в ГУ ДКСУ у Вінницькій області. У випадку зміни рахунків орендар сплачує орендну плату на новий рахунок без внесення змін до договору.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації, зазначених законодавством, без внесення змін до договору.

Після укладання договору суборенди земельної ділянки відповідно до п. 2.1 договору Орендар не сплачує орендну плату за передану в суборенду земельну ділянку, а суборендар здійснює розрахунки за користування земельною ділянкою безпосередньо на рахунок Гайсинської міської ради.

Всі інші положення договору, що не змінені положенням цієї Додаткової угоди, зберігають для Сторін свою силу (п. 4).

Ця Додаткова угода набуває чинності з моменту підписання Сторонами та її державної реєстрації, та є невід`ємною частиною договору (п. 6).

Згідно інформації, наданої Гайсинським управлінням ГУ ДПС у Вінницькій області щодо сплати ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" орендної плати за використання земельної ділянки (№ 6121/9/02-32-51-04 від 05.03.2020), встановлено, що датою останнього платежу зі сплати підприємством орендної плати за землю є 8 листопада 2017 року.

Заборгованість з орендної плати за землю виникла станом на 30.03.2015 року у розмірі 40 808,53 грн. Станом на лютий 2021 загальна заборгованість складає 3 261 121,62 грн.

Рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду задоволено позовні заяви Головного управління ДФС у Вінницькій області до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" про стягнення коштів з рахунків платника (справа № 802/1857/15-а, №802/1302/17-а).

Виконання рішення суду не забезпечено, у зв`язку з відсутністю у підприємства активів, які можуть бути джерелом погашення боргу в повному обсязі.

В подальшому, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області направлено заяву до Господарського суду Вінницької області про порушення справи про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" ().

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.12.2018 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" у справі № 902/458/18, у тому числі до реєстру кредиторів включено Головне управління ДФС у Вінницькій області.

Постановою Господарського суду Вінницької області від 27.02.2019, яка набрала законної сили 17.09.2019, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (), визнано ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців (справа №902/458/18).

Крім того, між ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс" 08.02.2017 укладено договір суборенди землі, з такими умовами :

Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером :02:002:0136, яка розташована м. Гайсин, вул. І. Франка, 26 (п. 1).

В суборенду передається (передаються) земельна ділянка площею 0,5028 га, кадастровий № :02:002:0136, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості (п. 2).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить: кадастровий № :02:002:0136 1 774 180,08 гривень (один мільйон сімсот сімдесят чотири тисячі сто вісімдесят грн. 08 коп); (згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держгеокадастру у Гайсинському районі Вінницької області від 03.02.2017 за № 113/86-17) (п. 3).

Договір укладено на 34 роки до 01 січня 2051року (п. 6).

Згідно п. 9, суборендна плата вноситься у такі строки : щомісячно.

Водночас, згідно інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області (лист № 25266/9/02-32-12-03 від 17.12.2020), встановлено, що у ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс" станом на лютий 2021 рахується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 36 504,65 грн. Заборгованість виникла 30.05.2018 в результаті самостійно нарахованої та не сплаченої суми платежу по орендній платі з юридичних осіб. Нарахування орендної плати здійснювалося щомісячно станом на 30 число місяця в сумі 4 435,45 грн. Останнє нарахування платежу здійснено 30.01.2019 року. Останній платіж з даного виду податку здійснено 11.05.2018 року.

Як вбачається з інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс", починаючи з травня 2017 року не сплачує орендної плати за землю, тобто протягом тривалого часу також допускає порушення умов договору суборенди землі.

У зв`язку з несплатою заборгованості по орендній платі, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області до Окружного адміністративного суду м. Києва направлено позовну заяву щодо стягнення коштів з рахунків ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс" () та щодо накладення арешту на кошти та інші цінності товариства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою (справа №640/32633/20).

При цьому, Гайсинською міською радою не вжито заходів щодо розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок у розпорядження держави (лист № 0308/0317-1337 від 16.12.2020).

З метою з`ясування, чи здійснювалися Гайсинською міською радою заходи щодо захисту інтересів держави в судовому порядку Немирівською місцевою прокуратурою неодноразово, а саме: 27.02.2020, 19.03.2020, 07.08.2020, 15.12.2020, 12.02.2021 до Гайсинської міської ради скеровано запити про те, що Немирівською місцевою прокуратурою на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлюються підстави для здійснення представництва інтересів держави, а саме звернення до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок, які знаходиться в оренді ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", згідно договору оренди земельної ділянки від 21.02.2002, однак Гайсинською міською радою при наявності інформації щодо заборгованості зі сплати оренди за земельні ділянки самостійно не ініціювалося питання щодо звернення до суду з позовною заявою по розірванню зазначеного договору у зв`язку з невиконанням ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" умов договору від 21.02.2002 року.

Згідно інформації, наданої виконавчим комітетом Гайсинської міської ради (лист №0308/317-1337 від 16.12.2020), встановлено, що Гайсинською міською радою проводилися перемовини з ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" щодо покриття заборгованості по орендній платі шляхом передачі міській раді земельної ділянки по вулиці Яровій у м.Гайсині, проте згоди не було досягнуто.

Інформації щодо вжиття заходів про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням Відповідачами умов договору Гайсинською міською радою не надано.

На підставі викладеного, Позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 21.02.2002 року та зобов`язати Відповідачів повернути Гайсинській міській раді земельні ділянки, які вказані у позові.

Відповідно до відзиву ліквідатора ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" №02-41/38 від 20.04.2021 року на позовну заяву, ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" є власником об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон від 09.11.2020 року додається), які розміщені на п`яти земельних ділянкам, які є предметом договору оренди земельної ділянки від 21.02.2002 року.

При цьому, Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки на якій фактично знаходяться будівлі та приміщення право власності на які зареєстровано за ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та які перебувають під обтяженнями-іпотекою, а також повернути земельні ділянки Гайсинській міській раді.

Водночас, вимога ст. 34 Закону "Про оренду землі" щодо обов`язку орендаря у разі розірвання договору оренди землі повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором є такою, яку можна виконати лише за умови знесення вказаних споруд, чого не може бути здійснено у межах справи про банкрутство.

При цьому, доки споруди орендаря знаходитимуться на земельній ділянці, право на цю земельну ділянку належатиме орендареві. Якщо ж орендодавець винайде правові підстави для внесення до реєстру речових прав себе, як нового володільця та утримувач земельної ділянки, на якій розташовані споруди орендаря, та виключить з реєстру право оренди орендаря, то можна було би говорити про те, що припинилося право оренди орендаря так само як і його обов`язок сплати орендної плати.

Отже, на переконання ліквідатора боржника, задоволення судом позовних вимог позивача не призведе до відновлення порушеного права, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно відповіді керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області №02.51-424вих21 від 22.04.2021 року на відзив, щодо заперечення Відповідача проти позову, вказується на те, що наявність нерухомого майна ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" на орендованих земельних ділянках не звільняє Відповідача від обов`язку повернути її у стані, придатному для подальшого використання, та жодним чином не порушує його права на володіння, користування та розпорядження своїм нерухомим майном, розташованого на них.

Пунктом 6 договору оренди землі від 21.02.2002 передбачено, що в разі припинення або розірвання цього договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки.

Крім того, Відповідач знаходиться на стадії ліквідаційної процедури, яка передбачає, з-поміж сукупності інших дій, продаж майна банкрута для погашення вимог кредиторів. За наслідками ліквідаційної процедури, об`єкти нерухомого майна, які на праві власності належать ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", будуть продані, а новий власник не позбавлений права на укладення з власником земельних ділянок, які є предметом спору, будь-яких договорів.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 року у справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання Відповідачів повернути земельні ділянки. Підставою позовних вимог зазначено істотне порушення орендарем умов договору оренди - несплата орендної плати.

Як встановлено судом, що 21.02.2002 між Гайсинською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду від 08.02.2017 року до даного договору оренди, згідно якого Відповідачу було передано у строкове платне користування земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств машинобудівної та іншої промисловості.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що випливають з вищевказаного договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі", передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Приписами ст. 13 Закону України "Про оренду землі", визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі", Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі", Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

За змістом ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частина 1 ст. 116 ЗК України, передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Систематичність передбачає два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 904/23/18, постанови Верховного Суду України від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі № 6-977цс16).

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У розумінні наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що під час вирішення судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки через порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17.

Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

При цьому, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору), оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 925/549/17 та від 22.10.2019 у справі № 923/826/18.

За змістом п. 2.20, п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6, у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Як уже зазначалося, посилаючись на неналежне виконання орендарем умов спірного договору оренди землі щодо сплати орендної плати, що мало систематичний характер, прокурор звернувся до суду у цій справі з вимогою до Відповідачів про дострокове розірвання договору оренди землі, та, відповідно, зобов`язання Відповідачів повернути державі орендовані земельні ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно інформації, наданої Гайсинським управлінням ГУ ДПС у Вінницькій області щодо сплати ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" орендної плати за використання земельної ділянки (№ 6121/9/02-32-51-04 від 05.03.2020), встановлено, що датою останнього платежу зі сплати підприємством орендної плати за землю є 08.11.2017 року. Заборгованість з орендної плати за землю виникла станом на 30.03.2015 року у розмірі 40 808,53 грн. Станом на лютий 2021 загальна заборгованість складає 3 261 121,62 грн.

Крім того, згідно матеріалів справи № 902/458/18, ухвалою суду від 03.09.2018 року, зокрема, були визнані вимоги ініціюючого кредитора - Головного управління Державної Фіскальної Служби у Вінницькій області () до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" () в розмірі 1 442 221,83 грн.

Даною ухвалою встановлено, що зазначені безспірні вимоги до боржника підтверджується:

- постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року по справі № 802/1857/15-а, якою стягнуто з ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" на користь місцевого бюджету податковий борг зі збору за використання поверхневих та підземних вод в сумі 1 355,78 грн. та земельного податку з юридичних осіб в сумі 133 736,69 грн.;

- постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року по справі № 802/1302/17-а, якою стягнуто з ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" податковий борг з рентної плати за спецвикористання води в сумі 13 872,61 грн. та податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 1 490 241,02 грн.;

- інкасовими дорученнями на суму 1 490 241,02 грн.: № 39538-51 від 17.04.2018 року, № 39540-51 від 17.04.2018 року, № 39539-51 від 17.04.2018 року, № 1147 від 24.03.2018 року, № 1146 від 24.03.2018 року та на суму 133 736,69 грн. № 624-17 від 07.07.2017 року.

Також, ухвалою суду від 05.11.2018 року визнано грошові вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області () до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" () в розмірі 1 424 631,92 грн., з яких: 810942,10 грн. боргу (третя черга вимог кредиторів), 613 689,82 грн. штрафних санкцій (шоста черга вимог кредиторів); та 3 524, 00 грн. витрат на сплату судового збору (перша черга вимог кредиторів).

Водночас, у вказаній ухвалі встановлено, що сума основного платежу у розмірі 810942,10 грн. підтверджується наступними первинними документами: 1 336,15 грн. (нерухоме майно код 18010100) - декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік від 19.02.2015 року; 19 058,07 грн. (нерухоме майно код 18010400) - декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік від 20.02.2017 року, за 2018 рік від 09.02.2018 року; 790 547,88 грн. (орендна плата код 1801600) - декларація з плати за землю за 2017 рік від 18.05.2017 року, за 2018 рік від 09.02.2018 року.

Сума штрафних санкцій та пені у розмірі 613 689,82 грн. підтверджується наступними первинними документами: 13 027,95 грн. (рентна плата за спец. використання води код 13020100) - постанова Вінницького окружного адміністративного суду № 802/1302/17-а від 27.09.2017 року, облікова картка; 461,58 грн. (нерухоме майно код 18010100) - облікова картка платника податків; 22 693,32 грн. (нерухоме майно код 18010400) - податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року, облікова картка платника податків; 577 506,97 грн. (орендна плата код 1801600) - податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2017 року, облікова картка платника податків.

Також, ухвалою суду від 11.11.2019 року визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області () до ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" () в розмірі 466 558,78 грн., з яких: 461 294,87 грн. - третя черга задоволення, 5 263,91 грн. - шоста черга задоволення; а також 3 842,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - перша черга задоволення.

В даній ухвалі, суд встановив, що відповідні кредиторські вимоги підтверджені письмовими доказами, зокрема, довідкою про суми податкового боргу станом на 27.05.2019 року, обліковою карткою платника податків, податковою декларацією з податку на нерухоме майно від 09.02.2018 року податковою декларацією з плати за землю від 09.02.2018 року та податковим повідомленням-рішенням № від 21.09.2018 року.

Отже, наявність у ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" заборгованості по орендній платі підтверджуються долученими до позову доказами та зазначеними вище судовими рішеннями.

Також, згідно інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області (лист № 25266/9/02-32-12-03 від 17.12.2020), встановлено, що у ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс" станом на лютий 2021 рахується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 36 504,65 грн. Заборгованість виникла 30.05.2018 в результаті самостійно нарахованої та не сплаченої суми платежу по орендній платі з юридичних осіб. Останній платіж з даного виду податку здійснено 11.05.2018 року.

Водночас, умовами спірного договору оренди землі від 21.02.2002 року визначено, що підставою розірвання договору є, зокрема, вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором та в разі припинення або розірвання цього договору, орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки.

З огляду на викладене, вищезазначені вимоги діючого законодавства та умови укладеного договору оренди, які регулюють правовідносини між сторонами у цій справі, та несплату орендарем орендної плати за користування земельними ділянками протягом тривалого часу, а також наявність заборгованості на час подання прокурором позову про розірвання спірного договору, суд дійшов висновку про доведеність факту систематичного порушення орендарем умов спірного договору оренди земельної ділянки щодо повного та своєчасного внесення орендних платежів, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про розірвання оспорюваного договору та зобов`язання Відповідача-1 повернути Гайсинській міській раді, вказані у позові земельні ділянки.

Крім того, як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом, між Відповідачами було укладено договір суборенди землі від 08.02.2017 року щодо суборенди земельної ділянки площею 0,5028 га, кадастровий № :02:002:0136, яка була надана ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в оренду згідно умов договору оренди земельної ділянки від 21.02.2002 року.

Згідно ст. 8 Закону України "Про оренду землі", орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно постанови Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 912/1592/20, суборенда земельної ділянки, виходячи з положень статті 8 Закону України "Про оренду землі", обмежується умовами договору оренди земельної ділянки та не може суперечити йому, а чинність договору суборенди припиняється при припиненні договору оренди земельної ділянки.

Отже, право суборенди земельної ділянки є похідним від права оренди земельної ділянки та не існує поза існуванням права оренди, а наявність договору суборенди за загальними правилами не може обмежувати чи перешкоджати реалізації орендарем його волевиявлення на зміну чи припинення орендних правовідносин.

Зважаючи на розірвання договору оренди землі від 21.02.2002 року, укладеного між Гайсинською міською радою та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія Пауер Дрінкс" повернути Гайсинській міській раді зазначену вище земельну ділянку.

Судом також з`ясовано, що згідно долучених ліквідатором боржника до відзиву на позов доказів, на спірних земельних ділянках розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" на праві власності та які перебувають під обтяженнями-іпотекою.

Як вбачається з матеріалів справи № 902/458/18, постановою суду від 27.02.2019 року боржника - ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року (з врахуванням ухвали суду від 28.04.2021 року про виправлення описки) продовжено строк ліквідаційної процедури ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Іванюка О.М. у справі № 902/458/18 до 25.08.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 62 КУзПБ, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 КУзПБ, після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

За висновками, викладеними у пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. У пункті 49 цієї ж постанови зазначено, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Зважаючи на те, що Відповідача-1 визнано банкрутом та останній перебуває на стадії ліквідаційної процедури, в ході якої належне Боржнику майно підлягає продажу з метою погашення вимог кредиторів. При цьому, за наслідками ліквідаційної процедури Боржника, об`єкти нерухомого майна, які на праві власності належать ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" будуть продані іншій особі, остання не позбавлена права на укладення з власником земельних ділянок, які є предметом спору у цій справі, будь-яких договорів.

Також, суд звертає увагу на те, що наразі у даній справі не вирішується питання щодо переходу права оренди на спірні земельні ділянки до іншої особи.

Поряд з цим, розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки, не позбавляє права власності Відповідача-1 на належні йому будівлі та приміщення, які розташовані на спірних земельних ділянках.

Отже, обставини наведені ліквідатором боржника у відзиві на позов не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі, зважаючи на обставини справи у їх сукупності.

Враховуючи наведені приписи законодавства, умови оспорюваного договору оренди землі та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

Згідно вимог ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на Відповідачів.

При цьому, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 327 ГПК України, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

За змістом абз. 3 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (чинної на даний час), якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відтак, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 810,00 грн, підлягають покладенню на Відповідачів порівну у сумах 3 405,00 грн (6 810,00 / 2).

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Задоволити позов Керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок у справі № 902/458/18(902/239/21), в межах справи № 902/458/18 про банкрутство ТОВ "Гайсинський консервний комбінат".

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 21.02.2002 між Гайсинською міською радою та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", зареєстрований у Гайсинському районному відділі земельних ресурсів, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 06 червня 2002 року № 40.

3. Зобов`язати ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (вул. І. Франка, 26, м. Гайсин, Вінницька область, 23700; ) повернути Гайсинській міській раді (вул. 1 Травня, 7, м. Гайсин, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 23700; ) земельні ділянки площею 6,0346 га кадастровий номер :15:001:0068, площею 0,9115 га кадастровий номер :02:004:0068, площею 2,3525 га кадастровий номер :02:002:0137, площею 0,0296 га кадастровий номер :02:002:0135.

4. Зобов`язати ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" (вул. Львівська, 22, прим. 12, м. Київ, 03115; ) повернути Гайсинській міській раді (вул. 1 Травня, 7, м. Гайсин, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 23700; ) земельну ділянку площею 0,5028 га кадастровий номер :02:002:0136.

5. Стягнути з ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" (вул. І. Франка, 26, м. Гайсин, Вінницька область, 23700; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (IBAN UA 0003988 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - Вінницька обласна прокуратура, ) 3 405,00 грн - витрат на сплату судового збору.

6. Стягнути з ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" (вул. Львівська, 22, прим. 12, м. Київ, 03115; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (IBAN UA 0003988 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - Вінницька обласна прокуратура, ) 3 405,00 грн - витрат на сплату судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

8. Копію рішення надіслати згідно переліку рекомендованим листом, а також на відомі суду електронні адреси: керівнику Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області - , Прокуратурі Вінницької області - , Гайсинській міській раді Гайсинського району Вінницької області - , , ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" - ліквідатору арбітражному керуючому Іванюку О.М. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

.До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 06 липня 2021 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 2 прим:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Українська алкогольно-продовольча компанія" "Пауер Дрінкс" (вул. Львівська, 22, прим. 12, м. Київ, 03115).