РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/7079/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

про стягнення 98000 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення 98000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.08.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . На виконання умов договору позивачем було сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 630600 грн. Посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення позивач зазначає, що ДТП сталось в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 98000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Так, у поданому до суду відзиві відповідач зазначив, що вимоги позивача є безпідставними оскільки постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 02.12.2019 у справі №490/7679/19 провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 122 КУпАП закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави щодо задоволення вимоги позивача про виплату страхового відшкодування.

Щодо долучено позивачем висновку експерта на який останній посилається як на підтвердження порушення водієм автомобіля «Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , правил дорожнього руху, відповідач зазначив, що даний висновок не може бути належним та допустимим доказом, оскільки вищезазначеною постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 02.12.2019 у справі №490/7679/19 було встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

14.06.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі в яких останній зазначив, що не погоджується із запереченнями викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, які зводяться до відсутності належних та допустимих доказів якими підтверджується наявність вини водія у ДТП, та, відповідно настання його цивільно-правової відповідальності. Позивач зазначив, що разом із позовною заявою ним було подано висновок експерта №96/21 від 12.04.2021, схему місця ДТП та протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим наголосив що висновок експерта є допустимим та належним доказом вини водія ОСОБА_1 у скоєній ДТП.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страхових, позивач) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №341/19-Т/М відповідно до умов якого застраховано автомобіль Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

З відповіді НПУ №89416 вбачається, що 08.08.2019 о 02:01 год у Миколаївській області, м. Миколаєві на перехресті вул. Мала Морська та проспект Центральний відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 який належить ОСОБА_4 .

Відповідно до вищезазначеної довідки дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 2.3.б., п. 16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Окрім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення №285711 від 08.08.2019 складеного на ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням останнім вимог п. 2.3.б, п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №341/19-Т/М та страхового акту №006.01264319-1 від 02.09.2019, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику - ОСОБА_4 в розмірі 606920 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №52879749 від 12.09.2019.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції №167/08-19 від 13.08.2019 та розрахунку страхового відшкодування від 02.09.2019 відповідно до якого страхове відшкодування складає 630600 грн.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/7679/19 від 02.12.2019 провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 122 КУпАП - закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначеною постановою встановлено, що згідно фабули правопорушення, описаної в протоколі серії БД №285711 від 08.08.2019 вбачається що шкідливі наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 настали, отже суть інкримінованого правопорушення не відповідає дійсним обставинам події, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП є невірною, у зв`язку з чим провадження у цій частині підлягає закриттю.

Також у вищезазначеній постанові вказано, що пояснення ОСОБА_1 не спростовано матеріалами справи, жодних об`єктивних доказів порушення водієм п. 16.11 Правил дорожнього руху України не наведено, а згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 не потягли настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП.

Окрім того, у постанові Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/7679/19 від 02.12.2019 зазначено, що до письмових пояснень ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 від 08.08.2019 про те, що перед настанням ДТП транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з НОМЕР_2 рухався із приблизною швидкістю не більше 65 км/год - слід поставитись критично, оскільки характер механічних пошкоджень автомобіля «Mercedes-Benz» відображені у схемі з місця події та на копіях фотознімків, є значними та вбачається, що такі пошкодження могли утворитись за умов руху автомобіля на швидкості більше ніж 65 км/год. Окрім того, зважаючи на пояснення свідка ОСОБА_6 надані у судовому засіданні вбачається сумнів в тому, що свідок ОСОБА_5 був очевидцем події.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що закриття адміністративного провадження в справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення є реабілітуючою, тобто тією обставиною, що спростовує факт наявності вини ОСОБА_7 у скоєному ДТП - 08.08.2019.

Отже закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення з наведених вище підстав означає відсутність в діях особи вини, яка є підставою для настання цивільно-правової відповідальності.

Посилання позивача на висновок експерта №96/21 від 12.04.2021, який складено на замовлення позивача для його використання як доказу в установленому законом порядку при розгляді цивільних та адміністративних справ, чи з інших підстав, судом відхиляється з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У ч. 1 ст. 104 визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд зазначає, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/7679/19 від 02.12.2019 встановлено про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення передбачені ст. 124 та ч. 4 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/7679/19 від 02.12.2019 набрало законної сили та не є таким, що скасовано, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є таким, що має преюдиційний характер, суд вважає, що обставини встановлені у вищезазначеному рішенні є встановленими та такими, що не потребують повторного доказування.

Крім того, питання які були поставленні на вирішення експерту досліджувались під час розгляду справи №490/7679/19 за результатами розгляду якої було закрито провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять жодних належних доказів якими підтверджено наявність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді 08.08.2019 року та беручи до уваги постанову Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/7679/19 від 02.12.2019, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.07.2021

Суддя Я.В. Маринченко