ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6800/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б.., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від Колєснікова С.А.: Лещишин Назар Андрійович, адвокат, ордер серії АА №1116361 від 25.06.2021 р.;

від Колєснікової І.С.: Лещишин Назар Андрійович, адвокат, ордер серії АА №1116362 від 25.06.2021 р.;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2020 року у справі №904/6800/20 (суддя Владимиренко І.В. )

за заявою ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг та ОСОБА_2 , м. Кривий Ріг

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2020 року у справі №904/6800/20 повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і додані до неї документи.

Ухвала мотивована тим, що:

- заявниками порушені вимоги ч.1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, за змістом якої провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника;

- заявниками подано спільну заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, що діючим законодавством не передбачено;

- відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства процесуальним правом об`єднати свої вимоги і звернутися до суду з однією спільною заявою наділені лише кредитори.

- заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повинні подаватись боржниками окремо та розглядатися в окремих провадженнях.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянти зазначили, що:

- перебувають у шлюбі з 20.09.2008 року, тому звернулись спільно с заявою до господарського суду Дніпропетровської області, діючи як подружжя у відповідності до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України;

- внаслідок укладення кредитного договору у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники:

- заборгованість у сумі, що перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати, виникла під час перебування сторін в шлюбному союзі, а позичені у фінансових установ гроші витрачалися на цілі сім`ї, тому вони є спільним обовязко;

- боржники мають спільні інтереси, зобовязання, спільних кредиторів, тому формування єдиного реєстру вимог кредиторів є доцільним, а розгляд справи про банкрутство в одному провадженні зменшить судові витрати (зокрема, пов`язані з діяльністю розпорядника майна)

- формальний підхід суду першої інстанції під час дослідження документів, доданих до заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність призвів до постановлення ухвали, яка не відповідає приписам чинного законодавства.

- відповідно до ч.6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

- якщо суд першої інстанції прийде до висновку, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, він не позбавлений можливості роз`єднати позовні вимоги.

Апелянти вважають, що висновок суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогам Кодексу України з процедур банкрутства не відповідає, не ґрунтується на приписах законодавства та суперечить змісту заяви боржників про визнання неплатоспроможними, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду є передчасними, надмірно формалізованими.

Просять скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2020 року у справі №904/6800/20, предати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника скаржників, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до господарського суду Дніпропетровської області із спільною заявою про відкриття провадження у справі про їх неплатоспроможність на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч.1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

У даній справі подано спільну заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства процесуальним правом об`єднати свої вимоги і звернутися до суду з однією спільною заявою наділені лише кредитори.

Процесуальним правом звернення до суду з однією спільною заявою саме боржниками чинним Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено.

Апелянти даний висновок оскаржуваної ухвали не спростували, не зазначили, які норми матеріального чи процесуального права порушені судом.

Доводи скаржників, викладені в апеляційній скарзі, не містять правового обгрунтування з огляду на приписи спеціального закону Кодексу України з процедур банкрутства.

Посилання апеляційної скарги на положення ч.6 ст.173 ГПК України, яка регулює процесуальні питання позовного провадження, на положення Сімейного кодексу України щодо правового регулювання інституту спільної сумісної власностиі подружжя, є недоречним з огляду на інший предмет розгляду оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає доводи суду правильними, належно обгрунтованими, скаржниками не спростованими.

За таких обставин апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2020 року у справі №904/6800/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Строк та порядок оскарження постанови передбачено ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.07.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков