УХВАЛА

м. Київ

01.07.2021Справа № 910/10417/21

Суддя Господарського суду міста Києва Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Датагруп" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 31-33, ідентифікаційний код 31720260) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ткаченка Володимира Григоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг від 14.07.2005 № 5852882 у розмірі 12 649 грн 57 коп., 1 064 грн 12 коп. пені, 1 251 грн 32 коп. інфляційних нарахувань та 760 грн 01 коп. 3 % річних встановив, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

01.07.2021 суддею Плотницькою Н.Б., в результаті часткового задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Датагруп", було видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ткаченка Володимира Григоровича заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг від 14.07.2005 № 5852882 у розмірі 12 649 грн 57 коп.

Стосовно вимог про стягнення 1 064 грн 12 коп. пені, 1 251 грн 32 коп. інфляційних нарахувань та 760 грн 01 коп. 3 % річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.2. договору про надання телекомунікаційних послуг від 14.07.2005 № 5852882 у випадку, якщо абонент не здійснює своєчасно платіж відповідно до п. 2.4.1. договору, абонент сплачує оператору пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості простроченого платежу за кожний день такого прострочення.

Отже, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення 1 064 грн 12 коп. пені, 1 251 грн 32 коп. інфляційних нарахувань та 760 грн 01 коп. 3 % річних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, зокрема, щодо стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, сума якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки вимоги про стягнення 1 064 грн 12 коп. пені, 1 251 грн 32 коп. інфляційних нарахувань та 760 грн 01 коп. 3 % річних не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Датагруп" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 1 064 грн 12 коп. пені, 1 251 грн 32 коп. інфляційних нарахувань та 760 грн 01 коп. 3 % річних.

Суддя Н.Б.Плотницька