РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/6842/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінайті», м. Київ

до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», м. Київ

про стягнення 143 301,30 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінайті» (далі - ТзОВ «Фінайті»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр»/відповідач) про стягнення 143 301,30 грн, у тому числі: 133 200,00 грн - основного боргу, 8 127,02 грн - пені та 1 974,28 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання інформаційних послуг від 03.04.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.04.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.05.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому ТзОВ «Фінайті» просило суд витребувати у Головного управління державної податкової служби у місті Києві інформацію щодо відображення Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» у своїй податковій звітності суми ПДВ за складеними ТзОВ «Фінайті» податковими накладними: ПН № 1 від 31.07.2020, ПН № 1 від 31.08.2020, ПН № 1 від 30.09.2020, ПН № 1 від 31.10.2020, ПН № 2 від 30.11.2020, ПН № 3 від 31.12.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.05.2021 клопотання ТзОВ «Фінайті» задовольнив та витребував у Головного управління ДПС у місті Києві інформацію щодо відображення КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (ідентифікаційний код 04013755) в своїй податковій звітності суми ПДВ за складеними ТзОВ «Фінайті» (ідентифікаційний код 36081550) податковими накладними: ПН № 1 від 31.07.2020, ПН № 1 від 31.08.2020, ПН № 1 від 30.09.2020, ПН № 1 від 31.10.2020, ПН № 2 від 30.11.2020, ПН № 3 від 31.12.2020.

21.05.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на ненадання позивачем послуг, передбачених договором про надання інформаційних послуг від 03.04.2020 у період з липня по грудень 2020 року включно.

31.05.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

04.06.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

07.06.2021 до канцелярії суду від Головного управління ДПС у місті Києві на виконання вимог ухвали суду від 19.05.2021 надійшов лист з інформацією.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінайті» (далі - виконавець) та Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - замовник) укладено договір про надання інформаційних послуг, предметом якого є надання виконавцем інформаційних послуг замовнику щодо забезпечення належного функціонування програмного забезпечення та технічного обладнання автоматів з продажу та поповнення ресурсу засобів оплати проїзду, яке є у користуванні замовника.

Згідно п. 1.1. договору під інформаційними послугами розуміється надання виконавцем консультацій, роз`яснення щодо експлуатації, налаштування, технічного обслуговування, ремонту, зберігання тощо, програмного забезпечення та технічного обладнання, яке використовується замовником у власній господарській діяльності.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що вартість послуг є договірною, але ціна договору в будь-якому випадку складає не більше ніж 199 800,00 грн з ПДВ. За надання консультацій встановлюється плата в розмірі 22 200,00 грн на місяць у т.ч. ПДВ 20%.

В пункті 4.2. договору сторони домовилися здавати/приймати надані послуги за актом здачі-приймання наданих послуг в кожну останню дату кожного звітного періоду. Під звітним періодом розуміється - період часу, що дорівнює одному календарному місяцю.

Акт здачі-приймання наданих послуг підписується виконавцем та направляється замовнику не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за місяцем, в якому надавалися послуги (п. 4.3. договору).

У відповідності до п. 4.4. договору, розрахунки за надані послуги здійснюються замовником протягом 5-ти робочих днів, з дня підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до п. 4.7. договору виконавець зобов`язаний зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Якщо виконавець порушує зобов`язання по реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, він зобов`язаний відшкодувати замовнику збитки.

Згідно п. 6.3. договору за порушення строку оплати вартості наданих послуг, встановленого п. 4.4. даного договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня за кожний день прострочення оплати вартості наданих послуг.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2020 року (п. 8.1. договору).

У квітні, травні та червні 2020 року позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги, передбачені умовами договору про надання інформаційних послуг від 03.04.2020, що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг № 16 від 30.04.2020 на суму 22 200,00 грн, № 23 від 31.05.2020 на суму 22 200,00 грн та № 29 від 30.06.2020 на суму 22 200,00 грн.

Платіжними дорученнями № 5 від 08.05.2020, № 9 від 04.06.2020 та № 15 від 07.07.2020 відповідачем надані послуги у квітні-червні 2020 року оплачені у повному обсязі.

Крім того, за твердженням позивача, на електрону пошту відповідача направлялись на підписання акти надання послуг №35 від 31.07.2020 на суму 22 200,00 грн, №41 від 31.08.2020 на суму 22 200,00 грн, №46 від 30.09.2020 на суму 22 200,00 грн, №51 від 31.10.2020 на суму 22 200,00 грн, №56 від 30.11.2020 на суму 22 200,00 грн та №62 від 31.12.2020 на суму 22 200,00 грн.

Проте, відповідач підписані акти надання послуг позивачу не повернув, при цьому вмотивованої відповіді про підстави не підписання цих актів не надав.

15.12.2020 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за надані послуги за період з липня по жовтень 2020 року включно у розмірі 88 000,00 грн. Ця вимога вручена відповідачу 17.12.2020, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта» про рух поштового відправлення за трек-номером 394.

Відповідач цю вимогу не задовольнив, відповіді також не надав.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання інформаційних послуг від 03.04.2020 щодо оплати наданих послуг, у КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» утворилась заборгованість у розмірі 133 200,00 грн.

Так, 08.04.2021 позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за надані послуги за період з липня по грудень 2020 року у розмірі 133 200,00 грн разом з актом звірки взаємних розрахунків від 31.03.2021 та актами наданих послуг №35 від 31.07.2020, №41 від 31.08.2020, №46 від 30.09.2020, №51 від 31.10.2020, №56 від 30.11.2020, №62 від 31.12.2020.

Ця вимога вручена відповідачу 09.04.2021, що також підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта» про рух поштового відправлення за трек-номером 497.

Проте, відповідач вимогу від 08.04.2021 не задовольнив, відповіді не надав.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» своїх зобов`язань за договором про надання інформаційних послуг від 03.04.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 133 200,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 8 127,02 грн та 3% річних у розмірі 1 974,28 грн, нараховані на суму боргу по кожному акту надання послуг окремо.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання інформаційних послуг від 03.04.2020, відповідно до якого у період з квітня по грудень 2020 року включно позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 199 800,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково у розмірі 66 600,00 грн, внаслідок чого у КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» утворилась заборгованість в сумі 133 200,00 грн.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо не надання позивачем послуг згідно з актами надання послуг № 5 від 31.07.2020, № 41 від 31.08.2020, № 46 від 30.09.2020, № 51 від 31.10.2020, № 56 від 30.11.2020 та № 62 від 31.12.2020, оскільки матеріали справи не містять доказів надання КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» вмотивованої відмови у підписанні цих актів.

За вказаних обставин, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неналежного виконання ТзОВ «Фінайті» своїх зобов`язань за договором про надання інформаційних послуг від 03.04.2020, відтак послуги надані позивачем згідно з актами надання послуг №5 від 31.07.2020, №41 від 31.08.2020, №46 від 30.09.2020, №51 від 31.10.2020, №56 від 30.11.2020 та №62 від 31.12.2020 вважаються такими, що прийняті позивачем без зауважень.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Так, у відповідності до п. 4.4. договору розрахунки за надані послуги здійснюються замовником протягом 5-ти робочих днів, з дня підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Судом встановлено, що акти надання послуг №5 від 31.07.2020, №41 від 31.08.2020, №46 від 30.09.2020, №51 від 31.10.2020, №56 від 30.11.2020 та №62 від 31.12.2020 направлені позивачем на електронну пошту відповідача, при цьому з наданих доказів не вбачається за можливе встановити дати направлення цих актів.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 08.04.2021 позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за надані послуги за період з липня по грудень 2020 року у розмірі 133 200,00 грн разом з актом звірки взаємних розрахунків від 31.03.2021 та актами наданих послуг № 35 від 31.07.2020, № 41 від 31.08.2020, № 46 від 30.09.2020, № 51 від 31.10.2020, № 56 від 30.11.2020, № 62 від 31.12.2020.

Ця вимога вручена відповідачу 09.04.2021, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта» про рух поштового відправлення за трек-номером 497, однак відповідач її не задовольнив, вмотивованої відмови у її задоволенні не надав.

При цьому, судом не приймається як належний доказ лист за вих. № 2319 від 22.04.2021 КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про відхилення вимоги ТзОВ «Фінайті» від 08.04.2021 та повернення документів, в якому відповідач зазначає про ненадання позивачем послуг у період з липня по грудень 2020 року, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення цього листа на адресу ТзОВ «Фінайті» або вручення його нарочно.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, дослідивши доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» порушено умови договору про надання інформаційних послуг від 03.04.2020 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог ТзОВ «Фінайті».

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 8 127,02 грн та 3% річних в сумі 1 974,28 грн, нараховані на суму боргу по кожному акту надання послуг окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.3. договору за порушення строку оплати вартості наданих послуг, встановленого п. 4.4. даного договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня за кожний день прострочення оплати вартості наданих послуг.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нараховує пеню та 3% річних по кожному акту надання послуг окремо починаючи з 08.08.2020 по 22.04.2021.

Разом із тим, як зазначено судом вище, з наданих позивачем роздруківок актів надання послуг № 35 від 31.07.2020, № 41 від 31.08.2020, № 46 від 30.09.2020, № 51 від 31.10.2020, № 56 від 30.11.2020, № 62 від 31.12.2020, на яких міститься відмітка про доставлення документу контрагенту шляхом направлення електронною поштою, не вбачається за можливе встановити дату такої доставки.

Оскільки акти наданих послуг №35 від 31.07.2020, №41 від 31.08.2020, №46 від 30.09.2020, №51 від 31.10.2020, №56 від 30.11.2020, №62 від 31.12.2020 разом з вимогою про сплату заборгованості були отримані відповідачем 09.04.2021, в силу положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, початком строку нарахування пені та 3% річних є 17.04.2021.

Отже, за розрахунком суду, обґрунтованими до стягнення є суми пені у розмірі 328,44 грн та 3% річних у розмірі 65,69 грн, нараховані на суму боргу 133 200,00 грн за період з 17.04.2021 по 22.04.2021.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 21 від 08.04.2021, укладений між ТзОВ «Фінайті» та Адвокатським об`єднанням «Павленко та Сергійчик» та платіжне доручення №11906 від 23.04.2021 про сплату юридичних послуг згідно договору № 21 від 08.04.2021 на суму 10 000,00 грн.

Предметом цього договору є надання об`єднанням правової допомоги замовнику, а саме: надання замовнику консультацій, складанням документів, представництвом інтересів та захист прав замовника у содових органах, судової системи України, включаючи всі інстанції, органах Державної фіскальної служби, виконавчої служби та в інших державних органах, органах нотаріату, приватними особами тощо, у справі щодо стягнення заборгованості з КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на користь замовника, що виникла внаслідок господарських правовідносин (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору вартість наданих об`єднанням послуг за даним договором становить 10 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.7. договору розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі на умовах передоплати вартості послуг, визначеної п. 3.6. договору, протягом 5-ти банківських днів, з моменту укладення даного договору та виставлення рахунку (п. 3.7. договору).

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи у розмірі 10 000,00 грн.

Разом із тим, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінайті» задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (02192, місто Київ, вулиця Космічна, будинок 12-а; ідентифікаційний код 04013755) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінайті» (04074, місто Київ, вулиця Новозабарська, будинок 2/6, офіс 314; ідентифікаційний код 36081550) 133 200 (сто тридцять три тисячі двісті) грн 00 коп. - основного боргу, 328 (триста двадцять вісім) грн 44 коп. - пені, 65 (шістдесят п`ять) грн 69 коп. - 3% річних, 2 116 (дві тисячі сто шістнадцять) грн 23 коп. - судового збору та 9 322 (дев`ять тисяч триста двадцять дві) грн 60 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук