РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/341/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., секретаря судового засідання Сиворакша Т.В., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер»

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» 2. ОСОБА_1

про стягнення 1302085,82 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Яремчук В.В., адвокат.

Від відповідачів: 1. ОСОБА_2 , адвокат. 2. Не прибув.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ВІТАГРО ПАРТНЕР звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЗОРЯ та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 1302085,82 грн, в тому числі 790206,03 грн основного боргу, 197551,51 грн штрафу, 91341,84 грн 36% річних, 125650,48 грн відсотків за користування товарним кредитом та 97335,96 грн курсової різниці.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою від 07.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 квітня 2021 року о 10:00.

Вказана ухвала отримана відповідачем-1 14.04.2021 згідно поштового повідомлення 199.

Ухвала про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача-2 повернулася до суду з відміткою відділу поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Ухвалою від 07.04.2021 зобов`язано Центр надання адміністративних послуг Новгород-Сіверської міської ради протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали надати Господарському суду Чернігівської області інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

14.04.2021 від Новгород-Сіверської міської ради надійшла довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

19.04.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі ведеоконференції.

Ухвалою від 20.04.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про участь у судовому засіданні 27.04.2021 в режимі відеоконференції.

27.04.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

27.04.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

27.04.2021 суд в судовому засіданні постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на 08.06.2021 на 10:30 та задовольнив клопотання позивача про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 27.04.2021 сторони повідомлені про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на 08.06.2021 на 10:30.

19.05.2021 від відповідача-1 на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у режимі ведеоконференції.

Ухвалою від 20.05.2021 задоволено клопотання відповідача-1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

25.05.2021 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив поновити строк для подачі відзиву, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 92673,68 грн та зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій та відсотків річних.

28.05.2021 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 92673,68 грн та зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій та відсотків річних.

07.06.2021 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 1261630,68 грн, що складається з суми основного боргу 790206,03 грн, штрафу 197551,51 грн, 36% річних 143560,38 грн, відсотків за користування товарним кредитом 32976,80 грн, курсової різниці 97335,96 грн.

Судом встановлено, що вказаною заявою позивачем фактично зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом на 92673,68 грн та збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення 36 % річних на 52218,54 грн.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивачу надано право до закінчення підготовчого засідання збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що вказану заяву подано до закінчення підготовчого засідання і нею зменшено заявлений до стягнення розмір позовних вимог, заявою не порушуються права та охоронювані законом інтереси сторін, вказана заява прийнята судом. Спір вирішується з врахуванням вказаної заяви. Предметом спору є стягнення суми основного боргу 790206,03 грн, штрафу 197551,51 грн, 36% річних 143560,38 грн, відсотків за користування товарним кредитом 32976,80 грн, курсової різниці 97335,96 грн.

07.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

В судовому засіданні 08.06.2021 суд постановив ухвалу, якою поновив строк на подання відзиву відповідачу-1 та відповідачу-2.

В судовому засіданні 08.06.2021 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 24.06.2021 на 11:30.

Ухвалою від 08.06.2021 повідомлено відповідача-2 про відкладення підготовчого засідання на 24.06.2021 на 11:30.

08.06.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 09.06.2021 клопотання позивача задоволено та постановлено судове засідання, призначене на 254.06.2021 провести в режимі відеоконференції.

15.06.2021 від відповідача-1 на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 15.06.2021 суд задовольнив клопотання відповідча-1 та постановив провести судове засідання 24.06.2021 в режимі відеоконференції.

18.06.2021 від відповідача-1 надійшла заява про визнання позову частково, в якій визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 790206,03 грн, відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 32976,80 грн, курсової різниці у розмірі 97335,96 грн.

18.06.2021 від відповідача-1 надійшло заперечення на відповідь на відзив.

24.06.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшло пояснення щодо аргументів відповідача, викладених у запереченнях.

В судовому засіданні 24.06.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.07.2021 о 12:00 та задовольнив клопотання представників позивача та відповідача-1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 24.06.2021 суд повідомив відповідча-2 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.07.2021 о 12:00.

25.06.2021 від позивача надійшло пояснення щодо аргументів відповідача, викладених у запереченнях.

02.07.2021 від відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 06.07.2021 в нарадчій кімнаті підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань, які виникли на підставі договору поставки №В9-12/20ЧН від 12.12.2019 та неналежним виконанням відповідачем-2 зобов`язань, які виникли на підставі договору поруки №В10-12/ЧН від 12.12.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 не погодився із розрахунком штрафу, відсотків річних та процентів за користування товарним кредитом, наданого позивачем, та зазначив, що відповідач-1 отримав товар під умовою товарного кредиту і повинен сплатити проценти за користування ним з 02.11.2020 по 04.12.2020, а після прострочення оплати товару з 05.12.2020 плата за товарний кредит припиняється та розпочинається нарахування штрафних санкцій та відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, відповідач-1 вказав, що враховуючи той факт, що, з однієї сторони, TOB "Зоря" не ухиляється від виконання своїх зобов`язань та здійснює періодичні оплати за товар, а з іншої - позивач не надав доказів понесення збитків чи неможливості виконання зобов`язань перед третіми особами та здійснив нарахування надмірно великих штрафних санкцій, існує необхідність у суттєвому зменшенні вимог TOB "ВІТАГРО ПАРТНЕР" в цій частині. Також відповідач зазначив, що Позивач у позові вказує про здійснення TOB «Зоря» оплати 27.08.2020 за поставлений товар в розмірі 8145,80 грн, проте, з платіжного доручення від 27.08.2020 вбачається, що TOB "Зоря" здійснило оплату за насіння пшениці 339 053,00 грн, таким чином, не зрозуміло, яку все ж таки суму грошових коштів отримав позивач в рахунок оплати товару за договором.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 підтримав позицію викладену у відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву.

У відповіді на відзив, позивач зазначив, що ним враховано обгрунтування відповідача-1 щодо нарахування відсотків за користування товарним кредитом та зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом, що позивач здійснив зарахування суми в розмірі 330 907,64 грн (сплаченої відповідачем-1 згідно платіжного доручення № 102 від 27.08.2020) в рахунок погашення оплати за Договором поставки № В2-09/20ЧН-ПШ від 05.09.2019, граничні строки розрахунків за яким наставали раніше ніж за Договором поставки № В9-12/20ЧН від 12.12.2019, залишок суми в розмірі 8 145,80 грн. (339 053,44 грн - 330 907,64 грн) було зараховано позивачем в погашення заборгованості за договором поставки В9-12/20ЧН від 12.12.2019. Також позивач вказав, що відповідачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження його скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, з огляду на це, не вбачається підстав для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій. Крім того, позивач зазначив, що враховуючи те, що з грудня 2020 року відповідач-1 не виконує своє зобов`язання з оплати за поставлений товар, позивач не може використати зазначені кошти в своїй господарській діяльності та придбати товари, які будуть продані третім особам з метою отримання прибутку.

Фактичні обставини справи.

12.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрохімічна компанія Вітагро (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Зоря (Покупець) укладено договір поставки №В9-12/20ЧН (далі Договір).

Згідно з Протоколом №22/01/20 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохімічна компанія Вітагро від 22.01.2020, змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохімічна компанія Вітагро на Товариство з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер.

Відповідно до п. 1.1, 1.2. Договору в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість. Найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, вартість Товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна ціна договору вираховується, як сума вартостей усіх партій Товару (згідно відповідних специфікацій), переданих Постачальником у власність Покупцю.

Покупець проводить оплату вартості Товару шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії Товару будуть обговорюватись Сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривнях.

Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення такої оплати за Договором Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на Товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної (п.2.3.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3.3., 2.3.4. Договору правило визначення курсу валют за Договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за Договором. Сторони погодили, що уразі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним Сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ Ощадбанк (МФО 315784).

У п. 2.3.5. Договору сторонами передбачено, що у випадку, коли Покупець не оплатить Товар (відповідну партію товару) за Договором у строки та на умовах, які передбачені Договором, і Постачальник буде вирішувати спір у судовому порядку, Постачальник має право визначити розмір заборгованості Покупця станом на дату звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату (робочу дату), що передує даті звернення Постачальника з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшиться в порівнянні з курсом, визначеним у специфікаціях (додатках) та видаткових накладних на Товар.

Датою виконання грошових зобов`язань Покупця за даним Договором, є дата зарахування в повному обсязі відповідної необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п.2.3.6. Договору).

Згідно з п. 5.1. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами.

За затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, покупець несе відповідальність сплачуючи штраф у розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу (п.7.2.1 договору).

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми (п.7.2.3 договору).

Сторонами підписано та скріплено печатками додаток №25/1 до договору поставки, в якому сторони визначили та дійшли згоди, що станом на 25.11.2020 заборгованість покупця перед постачальником згідно договору поставки №В9-12/20ЧН від 12.12.2019 за поставлений товар складає 35281,84 доларів США та 5918,28 Євро, що на день підписання специфікацій складає еквівалент суми у гривні 1 090 206,03 грн. Також сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору та змінити порядок проведення взаєморозрахунків.

Пунктом 3 Додатку №25/1 від 25.11.2020 передбачено, що сторони дійшли згоди, що Товар поставлено на умовах товарного кредиту, який складе 0,1% під суми поставленого товару покупцю за кожен день користування товарним кредитом.

Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається 02.11.2020 року. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється до моменту повної оплати придбаного Покупцем Товару (п.4 Додатку №25/1 від 25.11.2020).

Згідно п.5 Додатку №25/1 від 25.11.2020 Покупець зобов`язується сплатити Продавцю заборгованість за поставлений товар в розмірі 35 281,84 доларів США та 5 918,28 Євро до 04.12.2020 року у відповідному гривневому еквіваленті згідно умов договору поставки та цим додатком, а також нараховані відсотки за користування товарним кредитом починаючи з дати вказаної в п. 4 Додатку, які розраховуються за формулою: сума заборгованості за поставлений товар в гривневому еквіваленті х 0.1% х кількість днів користування товарним кредитом і нараховуються в останній день перед погашениям основного боргу. Сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення такої оплати за Договором Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, шо передує дню здійснення такої оплати Покупцем ціни Товару (її неоплатної частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у Видатковій накладній та специфікації на Товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування Специфікації та Видаткової накладної. Правило визначення курсу валют за Договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua. виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за Договором.

При погашенні заборгованості перед Постачальником за Товар та пo відсоткам за користування товарним кредитом, кошти Покупця спрямовуються у першу чергу на погашення відсотків за користування товарним кредитом, потім на погашення основного боргу (погашення вартості товару) (п.6 Додатку №25/1 від 25.11.2020).

У випадку прострочення строків оплати, визначених в п.5 даного Додатку, Покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % з першого дня протермінування, від суми заборгованості станом на момент підписання додатку №25/1 до договору поставки № В9-12/20ЧН під 12.12.2019 року, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочки оплати та 36 відсотків річних (п.7 Додатку №25/1 від 25.11.2020).

Сторонами підписано та скріплено печатками сторін додатки до Договору, а саме: Додаток №1 від 24.12.2019, Додаток № 2 від 26.03.2020, Додаток № 3 від 26.03.2020, Додаток № 4 від 26.03.2020, Додаток № 5 від 26.03.2020, Додаток № 7 від 15.05.2020, Додаток № 8 від 15.05.2020, Додаток № 9 від 15.05.2020, Додаток № 10 від 18.05.2020, Додаток № 11 від 22.05.2020, Додаток № 12 від 22.05.2020, Додаток № 13 від 22.05.2020, Додаток № 14 від 22.05.2020, Додаток № 15 від 04.06.2020, Додаток № 16 від 04.06.2020, Додаток № 18 від 25.06.2020, Додаток № 19 від 25.06.2020, Додаток № 20 від 25.06.2020, Додаток № 21 від 25.06.2020, Додаток № 22 від 15.07.2020, Додаток № 23 від 15.07.2020, Додаток № 24 від 17.09.2020, в яких визначено найменування товару, кількість, загальна вартість, еквівалент загальної вартості, термін поставки та умови оплати.

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу-1 товар, визначений у додатках до Договору, на загальну суму 1158611,00 грн, що у валюті еквівалентно 38166,68 дол США та 5918,28 Євро, що підтверджується видатковими накладними № 7715 від 26.12.2019 на суму 301290,86 грн, №2220 від 23.04.2020 на суму 19477,39 грн, №2222 від 23.04.2020 на суму 69195,72 грн, №2224 від 23.04.2020 на суму 14703,84 грн, № 2225 від 23.04.2020 на суму 6563,52 грн, №2871 від 05.05.2020 на суму 45072,96 грн, №3364 від 18.05.2020 на суму 70162,80 грн, №3629 від 22.05.2020 на суму 23592,12 грн, №3630 від 22.05.2020 на суму 2211,85 грн, №3634 від 22.05.2020 на суму 120085,14 грн, №3636 від 22.05.2020 на суму 9501,60 грн, №3635 від 22.05.2020 на суму 14600,88 грн, №3637 від 22.05.2020 на суму 1454,54 грн, №3676 від 25.05.2020 на суму 5818,18 грн, №3679 від 25.05.2020 на суму 8109,60 грн, №4061 від 04.06.2020 на суму 172081,44 грн, №4060 від 04.06.2020 на суму 16059,360 грн, №4724 від 25.06.2020 на суму 17950,08 грн, №4725 від 25.06.2020 на суму 102838,68 грн, №4726 від 25.06.2020 на суму 14602,32 грн, №4723 від 25.06.2020 на суму 21372,48 грн, №5078 від 15.07.2020 на суму 34780,32 грн, №5079 від 15.07.2020 на суму 1788,72 грн, №6675 від 18.09.2020 на суму 65295,36 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві Відповідачем-1 були проведені такі оплати за поставлений товар: оплата від 26.12.2019 року на суму 60 258,17 грн, оплата від 27.08.2020 року на суму 8 145,80 грн, оплата від 20.11.2020 року на суму 200 000,00 грн, оплата від 23.12.2020 року на суму 100 000,00 грн. Станом на дату подання позову, заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем за поставлений товар складає 790 206,03 грн, що еквівалентно 24 709,76 дол. США та 5 918,28 Евро.

Також у позовній заяві позивачем наведено розрахунок курсової різниці. Так, заборгованість Відповідача-1 в еквіваленті іноземної валюти 24 709,76 дол. США та 5 918,28 Евро, що згідно перерахунку на дату подання позову складає 692 120,38 грн + 195 421,61 грн = 887 541,99 грн. Курс іноземної валюти 1 USD = 28,01 грн, 1 Євро = 33,02 грн за даними сайту http://finance.ua., виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України, станом на 26.03.2021 року (п. 2.3.5. Договору). Таким чином, курсова різниця складає 97 335,96 грн.

Позивачем, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, нараховано до стягнення 32976,80 грн відсотків за користування товарним кредитом за період з 02.11.2020 по 04.12.2020, 52218,54 грн 36% річних за період з 30.03.2021 по 04.06.2021, 197551,51 штрафу у розмірі 25% від суми заборгованості станом на момент підписання додатку №25/1 від 25.11.2020.

12.12.2019 між відповідачем-2 ОСОБА_1 (Поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрохімічна компанія Вітагро (кредитор) укладено договір поруки № В10-12/20ЧН (далі-Договір поруки).

Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря (Боржник), що виникли за договором поставки № В09-12/20ЧН від 12.12.2019 (Основний договір), який був укладений між Кредитором та Боржником.

Згідно з розділом 2 Договору поруки, у відповідності до Основного договору, порукою забезпечуються в тому числі наступні зобов`язання Боржника:

- здійснити оплату за всі поставлені засоби захисту рослин, інокулянт, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (Товар) в обсязі та на умовах Договору поставки № В10-12/20ЧН під 12.12.2019 з подальшими змінами та доповненнями:

- відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, 36% річних, інфляційні втрати у випадках, передбачених Договором поставки № В10-12/20ЧН від 12.12.2019.

Закінчення терміну дії Основного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли у сторін під час його дії.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов`язання.

Поручитель цією порукою забезпечує виконання в обсязі грошових стягнень відповідно до розділу 2 та розділу 7 Основного договору (п.3.2. Договору поруки).

Згідно з п.4.1.2., 4.1.3. Договору поруки у разі порушення зобов`язання Боржником, Кредитор має право, на власний вибір, направити Поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину) або пред`явити до Поручителя позов. Поручитель зобов`язаний виконати вимогу (позовні вимоги) Кредитора згідно умов, що передбачені Основним договором.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов`язань за Основним договором № В10-12/20ЧН від 12.12.2019 (п.6.1. Договору поруки).

Невиконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Договором щодо повної оплати поставленого позивачем товару стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів 1261630,68 грн заборгованості.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки

Оскільки відповідачем-1 зобов`язання за договором поставки не були виконані своєчасно та в повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок основної суми боргу у розмірі 790206,03 грн., курсової різниці у розмірі 97335,96 грн, та розрахунок відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 32976,80 грн, наведений в заяві про уточнення позовних вимог. Судом встановлено, що вказані розрахунки відповідають умовам договору, фактичним обставинам справи та є арифметично вірними.

Згідно ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач-1 у заяві про визнання позову частково визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 790206,03 грн, відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 32976,80 грн, курсової різниці у розмірі 97335,96 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем-1 зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за отриманий товар, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів основної суми боргу у розмірі 790206,03 грн, відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 32976,80 грн, курсової різниці у розмірі 97335,96 грн є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення солідарно з відповідачів штрафу у розмірі 197551,51 грн та 36 % річних в розмірі 143560,38 грн. Судом перевірено вказані розрахунки та встановлено, що їх здійснено відповідно до умов договору, розрахунки є арифметично вірними та відповідають встановленим судом обставинам.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

В частині заявлених до стягнення 36 % річних господарський суд у цьому зв`язку зважає на правову позицію, викладену в постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно із якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Господарський суд, врахувавши ступінь виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором, відсутність у будь-кого з учасників негативних наслідків від вчиненого відповідачем-1 правопорушення, беручи до уваги неподання позивачем доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем-1 порушення умов договору, а також те, що пред`явлені до стягнення штрафні санкції, за оцінкою суду, є надмірно великими, врахувавши інтереси обох сторін, дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафу та 36% річних на 50% на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

За наведених вище обставин позовні вимоги в часині стягнення штрафу та 36% річних підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення штрафу в сумі 98775,76 грн, в частині стягнення 36% річних в сумі 71780,19грн. В решті позову про стягнення 98775,76 грн штрафу, 71780,19 грн 36% річних відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково і стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря», с. Леньків, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, , та ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 790 206,03 грн боргу, 98 775,76 грн штрафу, 71 780,19 грн 36% річних, 32 976,80 відсотків за користування товарним кредитом, 97 335,96 грн курсової різниці та 16 366,12 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову про стягнення 98 775,76 грн штрафу, 71 780,19 грн 36% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 08.07.2021.

Суддя Ю.В. Федоренко