ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.2021 Справа № 905/397/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Стрюкова А.О.,

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Теслюка Романа Олександровича, м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область,

про визнання протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

Встановив:

Фізична особа-підприємець Теслюк Роман Олександрович, м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область, про визнання протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконність відмови рішенням Маріупольської міської ради №7/44-4282 від 05.09.2019 року у наданні в оренду ФОП Теслюку Р.О. земельної ділянки, площею 0,0102 га, що розташована в АДРЕСА_1 , з огляду на те, що позивачем було набуто у власність нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.08.2011, та в порядку ст.120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, статті 7 Закону України "Про оренду землі" останньому перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване придбане майно. Також, посилаючись положення ст.33 Закону України «Про оренду землі» позивач вказує на поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах які були передбачені договором оренди землі від 30.10.2009 року, укладеним з попереднім власником нерухомого майна.

Ухвалою суду від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/397/21; справу №905/397/21 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.06.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/397/21, призначено розгляд справи по суті на 24.06.2021 року.

У відзиві на позов Маріупольська міська рада вказує на те, що наявність нерухомого майна на земельній ділянці, наданій позивачу за договором не є безумовною підставою для поновлення договору оренди землі. Вказує, що представник ФОП Теслюка Р.О. звертався до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради 25.03.2019 із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , проте, листом №02-12-934 від 28.03.2019 позивачу було повернуто пакет документів поданих із заявою від 25.03.2019 у зв`язку з відсутністю у справі про надання адміністративних послуг документів, які підтверджують реєстрацію договору оренди землі від 30.10.2009 №3437, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Повторне звернення позивача до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою від 24.05.2019 року за реєстраційним № 022-01.23-03191 здійснено з порушенням встановленого ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі» строку для подання відповідної заяви, проте Маріупольською міською радою було розглянуто відповідну заяву орендаря, і прийнято рішення від 05.09.2019 №7/44-4282 про відмову у наданні в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :03:011:0228) площею 0,0102 га, оскільки за даною адресою розташовано торговельний павільйон, у якому здійснювалась незаконна торгівля алкогольними виробами на розлив.

У відповіді на відзив позивач стверджує на безпідставність посилання відповідача на пропуск позивачем строку для звернення із заявою про продовження дії договору оренди землі, оскільки перший звернувся до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг 25.03.2019 більше ніж за два місяці до закінчення строку дії Договору. Більш того відповідачем не враховано, що позивач звертався до відповідача з листом від 20.02.2019 для встановлення факту переходу права оренди земельної ділянки до ФОП Теслюка Р.О. та продовження договору оренди землі.

Представники сторін в судове засідання 24.06.202119р. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

30.10.2009р. між Маріупольською міською радою Донецької області та приватним підприємцем Волковою Наталєю Василівною був укладений договір оренди земельної ділянки №б/н, за пунктами 1.1, 2.1, 3.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по вул.Куйбишева в Іллічівському районі міста Маріуполя, кадастровий номер :03:011:0228, площею 0,0102 га, строком на 10 років (до 26.05.2019 року) (а.с. 19-21).

Зазначений договір підписаний представниками обох сторін договору, та зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 01.12.2009р. №04.09.197.00020.

11.08.2011 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, відповідно до п.1 якого продавець передав у власність, а покупець прийняв нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 0,0102 га, кадастровий номер :03:011:0028, яка знаходиться у платному користування у гр. ОСОБА_1 згідно договору оренди земельної ділянки від 30.10.2009.

Договір купівлі-продажу підписаний сторонами договору, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мостовою Р.С. і зареєстрований в реєстрі 11.08.2011 за №2033.

Суду надана копія Витягу з Державного реєстру прав Міського комунального підприємства «Маріупольське БТІ» №30966867 про прийняття рішення від 15.08.2011 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

20.02.2019 для встановлення факту переходу права оренди земельної ділянки до ФОП Теслюка Р.О. та продовження договору оренди землі від 30.10.2009 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради з листом від 20.02.2019, до якого був доданий проект додаткової угоди до договору оренди землі від 30.10.2009 року (а.с. 38-39).

Про отримання вказаного листа Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради з свідчить відбиток штемпелю із проставленою датою прийняття вказаного листа 20.02.2019.

Також, 25.03.2019 року з метою переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкти нерухомості представник ФОП Теслюка Р.О. звернувся до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40).

За результатами розгляду заяви позивача від 25.03.2019 року листом №02-12-934 від 28.03.2019 ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради позивачу було повернуто пакет документів поданих із заявою від 25.03.2019, оскільки Управлінням земельних відносин департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради листом №26.6.3/12205 від 27.03.2019 справу про надання адміністративних послуг №054-01.22-02308 від 25.03.2019 повернуто на доопрацювання з посиланням на приписи ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, та відсутність документів, які підтверджують реєстрацію договору оренди землі від 30.10.2009 №3437, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 41-42).

В подальшому, позивач повторно звернувся до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою № 022-01.23-03191 від 24.05.2019 року про надання йому в оренду земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43-44).

Маріупольською міською радою було розглянуто відповідну заяву ФОП Теслюка Р.О. і прийнято рішення №7/44-4282 від 05.09.2019, згідно з пунктом 1 якого було відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :03:011:0228) площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (реконструкція торгового павільйону) по вул. В.І. Чукаріна, 29 (Куйбишева, 29) в Кальміуському районі міста фізичній особі - підприємцю Теслюку Роману Олександровичу, оскільки за даною адресою розташовано торговельний павільйон, у якому здійснювалась незаконна торгівля алкогольними виробами на розлив (а.с. 45).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також, ч.3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Тобто, сукупність наведених норм законів визначає припинення правовідносин оренди між первісним орендарем земельної ділянки та орендодавцем, та відповідно виникнення прав у нового власника нерухомості, що розташована на земельній ділянці, за тим саме договором оренди.

Таким чином, слід вважати, що позивач набув права оренди земельної ділянки, сам за договором оренди землі від 30.10.2009 року, та відповідно, набув статус сторони цього договору (орендаря).

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2019) регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Факт звернення позивача до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради з листом від 20.02.2019 з проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 30.10.2009 року, тобто більше ніж за 2 місяці до закінчення дії договору оренди землі, підтверджений матеріалами справи, та відповідачем не спростований.

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування.

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про відсутність наміру поновлювати договір оренди землі від 30.10.2009 року в строк до 26.01.2020 (протягом одного місяця після закінчення строку договору) орендаря не повідомляв. Протилежного суду не доведено.

Як зазначалося, на повторне звернення позивача до ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою № 022-01.23-03191 від 24.05.2019 року про надання йому в оренду земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: м.Маріуполь, вул.Куйбишева, 29, площею 0,0102 га (кадастровий номер :03:011:0228) Маріупольською міською радою було прийнято рішення №7/44-4282 від 05.09.2019, згідно з пунктом 1 якого було відмовлено у наданні в оренду вказаної земельної ділянки фізичній особі - підприємцю Теслюку Р.О. з причини, що за даною адресою розташовано торговельний павільйон, у якому здійснювалась незаконна торгівля алкогольними виробами на розлив.

Суд зауважує, що викладена в обґрунтування спірного рішення обставина щодо незаконної торгівлі алкогольними виробами на розлив не підтверджена жодними доказами. Крім того, особливості використання об`єкту нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці не є визначеною ЗК України та Закону України «Про оренду землі» підставою для відмови у наданні в оренду земельної ділянки під таким об`єктом нерухомості.

При розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (п.21 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Федоренко проти України", заява №25921/02 від 01.06.2006).

Таким чином, позбавлення позивача права оренди, шляхом прийняття немотивованого та незаконного рішення, розглядається судом як позбавлення позивача певного майна в розумінні ст.1 першого протоколу Конвенції.

Як зазначається в п.70 рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України", заява №29979/04 від 20.10.2011 (остаточне 20.01.2012), суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору, орендодавець, не надавши своєчасної відповіді, порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже, і на укладення додаткової угоди до договору, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 30.10.2009 року.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

За приписами ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України Про місцеве самоврядування в Україні (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, прийняте Маріупольською міською радою рішення №7/44-4282 від 05.09.2019 року порушує приписи ст.120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, статті 7, 33 Закону України "Про оренду землі", у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним, та, як слід, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, враховуючи вище наведене, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 30.10.2009 є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, та відповідно про задоволення позовних вимог в частині визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30,10.2009 в редакції позивача.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Теслюка Романа Олександровича, м.Маріуполь, Донецька область, до відповідача Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область, про визнання протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Маріупольської міської ради Донецької області №7/44-4282 від 05.09.2019 р.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2009 р., що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за № 04.09.197.00020 від 01.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 р. за №3437, згідно з якою Маріупольська міська рада надає Фізичній особі-підприємцю Теслюку Роману Олександровичу в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови) площею 0,0102 га кадастровий номер :03:011:0228, що знаходиться за адресою: вул. В.І.Чукаріна в Кальміуському районі м.Маріуполя, на той самий строк та на тих самих умовах, котрі передбачені договором оренди земельної ділянки від 30.10.2009, що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за № 04.09.197.00020 від 01.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 р. за №3437, та викласти її у наступній редакції:

« Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2009, що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за № 04.09.197.00020 від 01.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 р. за №3437

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017 №23р, з одного боку, та

фізична особа-підприємець Теслюк Роман Олександрович (РНОКПП НОМЕР_2 ), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №0018954, видане виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 28.02.2008 р., що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , іменований далі «Орендар», з другого боку, на підставі положень ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2009 р., що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за №04.09.197.00020 від 01.12.2009, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 за №3437 про нижченаведене:

1. Сторони домовились замінити сторону орендаря в Договорі оренди земельної ділянки від 30.10.2009р., що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за № 04.09.197.00020 від 01.12.2009р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 р. за №3437, при цьому замість «приватний підприємець Волкова Наталя Василівна, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, видане виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 04.04.2000 року за №1006669, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 » вказати «фізична особа-підприємець Теслюк Роман Олександрович (РНОКПП НОМЕР_2 ), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №0018954, видане виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 28.02.2008 р., що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ».

2. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ в Договорі оренди земельної ділянки від 30.10.2009р., що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного 'Підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за № 04.09.197.00020 від 01.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 р. за №3437, викласти у наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 10 (десять) років (з 26.05.2019 р. до 26.05.2029 р.)».

Усі інші пункти Договору оренди земельної ділянки від 30.10.2009 р., що зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" за №04.09.197.00020 від 01.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Апалько М.Ю. від 30.10.2009 за №3437, не змінені цим Договором, залишаються без змін.

Орендодавець Маріупольська міська рада м. Маріуполь, пр. Миру, 70. Орендар Фізична особа-підприємець Теслюк Роман Олександрович РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_3

Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87555, м.Маріуполь, пр.Миру, 70, ) на користь Фізичної особи-підприємця Теслюк Романа Олександровича (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 5763грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 24.06.2021р. підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2021 року.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз