ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/830/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промжитлосервіс до Макарівської селищної ради про стягнення 44 145грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промжитлосервіс звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради про стягнення 44 145грн основного боргу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення Копилівською сільською радою зобов`язань за договором №66 від 15.06.2020 в частині здійснення розрахунків за надані послуги. При цьому, як вказує позивач, Макарівська селищна рада є правонаступником Копилівської сільської ради, якій передані повноваження такої сільської ради (а.с.1-5).

Ухвалою від 26.03.2021 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, а також встановлено строки для подання заяв по суті (а.с.40-41).

Копія відповідної ухвали отримана позивачем 08.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №224 (а.с.43).

Як вбачається з даних АТ «Укрпошта», поштове відправлення №790, у якому відповідачу направлена копія вищевказаної ухвали, відповідачем отримано 31.03.2021 (а.с.69).

15.04.2021 від відповідача - Макарівської селищної ради надійшла заява про продовження строку для подання відзиву на позов (а.с.52-55).

Ухвалою від 19.04.2021 судом відмовлено у задоволенні заяви Макарівської селищної ради про продовження строку для подання відзиву на позов (а.с.70-72).

23.04.2021 від відповідача разом із відзивом надійшла заява, у якій відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позов та поновити відповідний строк (а.с.74-77, 90-100).

Ухвалою від 28.04.2021 судом поновлено відповідачу строк для подання відзиву та прийнято відзив (а.с.150-151).

У відзиві на позов відповідач просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на не доведення виникнення відповідного зобов`язання. Так, у відзиві на позов Макарівська селищна рада, вказуючи на те, що є правонаступником всіх прав та обов`язків Копилівської сільської ради, заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що:

- за Копилівською сільською радою не обліковуються ані дебіторська, ані кредиторська заборгованість як по загальному, так і спеціальному фондах, що підтверджується звітами про бюджетну заборгованість по відповідним фондам, сформовану Управлінням Державної казначейської служби у Макарівському району;

- відповідний борг не існував на 01.10.2020, що підтверджується листом Копилівської сільської ради від 08.10.2020 №97, який підписала особа, що підписала і договір про надання послуг №66 від 15.06.2020;

- Копілівська сільська рада є бюджетною установою, тому укладання будь-яких договорів, на підставі яких беруться бюджетні зобов`язання, мала здійснювати з урахуванням положень Бюджетного кодексу України (далі БК України);

- зобов`язання за відповідним договором не реєструвались і не можуть вважатись бюджетними, тому взяття їх на себе є порушенням бюджетного законодавства;

- не є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки вимоги юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних асигнувань або з перевищенням повноважень, стягуються з осіб, винних у взяті таких зобов`язань;

- відсутні докази того, що такий договір укладено між його сторонами у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі»;

- акт приймання - виконаних робіт за червень 2020 року, довідка про вартість виконаних робіт за червень 2020 року та дефектний акт не містять інформації щодо ПІБ та посади особи, яка підписала вказані документи від Копилівської сільської ради, а у дефектому акті вказано про роботи, які не є предметом укладеного договору;

- відсутні докази складання кошторису та локальних кошторисів у відповідності з встановленими вимогами.

Копія ухвали суду від 28.04.2021, якою поновлено строк для подання відзиву та прийнято такий відзив, направлена позивачу поштовим відправленням №934, яке не вручено та повернуто 07.05.2021 до суду без довідки щодо причин повернення з написом на конверті, вчиненим невідомою особою, про те, що адресат не знаходиться за вказаною адресою (а.с. 159-161), у зв`язку з чим така копія направлена позивачу повторно 25.05.2021 (а.с.151, зворот).

10.06.2021 позивачем подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. У цей же день позивач ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить розписка на відповідному клопотанні (а.с.170).

16.06.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відсутність реєстрації укладеного договору в органах казначейства не звільняє відповідача, який є правонаступником Копипільської сільської ради, від обов`язку виконання ним своїх зобов`язань, що врегульовано нормами ЦК України (а.с.172-173). Відповідь на відзив посвідчена електронним цифровим підписом представника. У подальшому від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками у паперовому вигляді (а.с.176-179), а також докази направлення таких документів відповідачу (а.с.181-182, 184-187).

02.07.2021 від відповідача надійшли заперечення (здані для відправлення до суду відділенню поштового зв`язку 23.06.2021), у яких відповідач посилається на підстави, аналогічні тим, з яких ним заперечувались заявлені вимоги у відзиві на позов, а також вказує, що комісією з припинення Копилівської сільської ради не знайдено документів, які підтверджували б перебування на балансі Копилівської сільської ради об`єктів зовнішньої каналізації за адресою: с. Копилів, вул. Жовтнева, 57, 59 (а.с.188-192).

Також у запереченнях відповідач просить суд залишити без розгляду відповідь на відзив, посилаючись на подання її з пропущенням строку, встановленого ухвалою суду від 26.03.2021.

У задоволенні клопотання щодо залишення без розгляду відповіді на відзив суд відмовляє, оскільки строк для подання відповіді на відзив, який встановлений ухвалою суду від 26.03.2021, починає перебіг з моменту отримання копії відзиву на позов, однак, як вбачається з сайту АТ «Укршпошта» поштове відправлення за №445 (а.с.147 148), у якому відповідач направив позивачу копію відзиву на позов з додатками, фактично не отримано позивачем та повернуто за зворотною адресою (а.с.203). При цьому, фактично з відзивом позивач ознайомився 10.06.2021 та зняв нього копію. Судом враховано, що в цей же час, копії ухвал суду від 19.04.2021, 28.04.2021, направлені позивачу, також йому не вручені, а повернуті суду без довідок відділення поштового зв`язку, лише з приміткою на конверті про те, що адресат не знаходиться, яка вчинена невідомою особою та не засвідчена штемпелем відділення поштового зв`язку. Поряд з цим, відповідь на позов подана позивачем після зняття копій з матеріалів справи до закінчення семиденного строку, встановленого ухвалою суду від 26.03.2021.

Заперечення від відповідача подані з дотриманням строку, встановленого ухвалою суду від 26.03.2021, враховуючи отримання копію відповіді на відзив 23.06.2021, що підтвердив відповідач у такому запереченні.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

15.06.2020 між ТОВ Промжитлосервіс (виконавець) та Копилівською сільською радою укладено договір про надання послуг №66 (а.с.10-12, далі - договір), за умовами якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати такі послуги ДК 021 2015: послуги з чищення та спорожнення стічних канав (гідротехнічне очищення фекальної каналізацію за адресою вул. Жовтнева 57 та 59, с. Копилів, Макарівського району, Київської області) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник зобов`язався своєчасно прийняти та оплатити послуги, які визначенні в п. 1.1 вказаного договору.

Згідно п. 1.3 вказані послуги передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-приймання наданих послуг, який підписується обома сторонами. При цьому, сторони визначили, що у вказаному договорі під актом сторони розуміють акти, складені за типовою формою КБ-2В, та довідки, складені за типовою формою КБ-3.

У відповідності до п. 2.1 договору загальна сума договору складає 44 145грн без ПДВ. При цьому, кінцева сума договору може змінюватись виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

Як погоджено сторонами у п. 3.1 договору, за надані послуги замовник сплачує виконавцю суму, що буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

Згідно з п. 3.2 договору оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.3 договору сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг, з урахуванням п. 3.2 договору здійснюється не пізніше 30 вересня 2020 року.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взятих на себе зобов`язань до повного їх виконання сторонами (п. 12.1 договору).

15.06.2020 сторонами договору складено дефектний акт, яким визначено перелік робіт та їх обсяг, відповідно до якого виконуються відповідні роботи: згортання і розгортання промивного комплексу; очищення колодязів діаметром до 1 м від бруду і мулу вручну (глибина колодязя до 2м); очищення внутрішніх поверхонь напірних трубопроводів каналізації, гарячого та холодного водопостачання, теплотрас і технологічних трубопроводів гідродинамічними установками високого тиску ГУВД (діаметр труб 150 мм) (а.с.13).

Також сторонами погоджену договірну ціну у розмірі 44145грн та визначено, що вона є твердою (а.с.14-15).

Згідно акту КБ2в приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020 року від 17.06.2020 (а.с.16-18) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат КБ-3 (а.с.20) позивачем виконано, а Копилівською сільською радою прийнято роботи за вищевказаним договором на загальну суму 44 145грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача, як правонаступника Копилівської сільської ради, обов`язку виконати зобов`язання щодо оплати робіт за договором №66 від 15.06.2020.

Заявлені вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області», територія Копилівської сільської ради увійшла до Макарівської територіальної громади з центром в смт. Макарів.

Підпунктом 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» (зі змінами та доповненнями), повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році.

Відповідно до рішення Макарівської селищної ради від 27.11.2020 №001-01-VIII затверджено підсумки виборів Макарівського селищного голови та депутатів Маркарівської селищної ради восьмого скликання.

Як вбачається з п. 17 рішення Макарівської селищної ради №018-02-VIII від 17.12.2020, вирішено почати процедуру реорганізації Копилівської сільської ради шляхом приєднання до Макарівської селищної ради. При цьому, згідно п. 18 Макарівська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Копилівської сільської ради. (а.с.56-61, 102-107),

21.12.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про те, що Копилівська сільська рада знаходиться в стані припинення.

В силу п.61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням визначених відповідним пунктом положень. Так, в силу пп.1,4 такого пункту:

- у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади);

- сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту.

Отже, особа, яка залучена до участі у справі в якості відповідача Макарівська селищна рада є правонаступником сторони за договором Копилівської сільскої ради.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, для якого, на відміну від договору про надання послуг, характерна наявність матеріалізованого результату.

Так, відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як визначено ч.1 ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Складений сторонами акт свідчить про відсутність зауважень щодо результату виконаних робіт, їх якості.

В силу ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У договорі сторонами не змінено відповідний порядок виконання взаємних зобов`язань за договором підряду та визначено, що оплата здійснюється після виконання зобов`язання позивача щодо виконання відповідних робіт та передачі їх результату замовнику за актом здачі-прийняття протягом 10 календарних днів (п.3,2 договору).

Оскільки зобов`язання з оплати у встановлений договором строк не виконані, замовник таких робіт є таким, що допустив порушення зобов`язання, у зв`язку з чим заявлені вимоги є обґрунтованими.

Відповідного висновку суд дійшов, відхиливши заперечення відповідача, викладені ним у заявах по суті з таких підстав.

Так, порушення, на які посилається відповідач, допущені суб`єктами бюджетних відносин, не звільняють від виконання господарських зобов`язань за договором і не є підставою для припинення таких зобов`язань.

Відповідно до ст.1 БК України, на норми якого посилається відповідач, ним регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Порядок складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 №44, на недотримання якого також посилається відповідач, розроблено відповідно до ст.58 БК України, якою визначено порядок подання, складання, зведення фінансової звітності щодо виконання Держаного бюджету України.

Разом з тим, не відображення інформації про зобов`язання, не здійснення реєстрації у відповідності з ст.48 БК України, не подання відповідних документів до органів казначейства, взяття бюджетних зобов`язань поза межами бюджетних асигнувань тощо, не є підставою для висновку про відсутність зобов`язань, що взяла на себе сторона, від імені якої діяла особа, повноваження якої підтверджені відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Крижевський В.В. (а.с.35), за договором. Порушення відповідних норм можуть бути підставою для відповідальності, визначеної чинним законодавством, як і порушення вимог ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо не оприлюднення звіту про укладений договір.

Також, заперечуючи щодо позову, відповідач посилався на відсутність у дефектому акті, документах, які складені на підтвердження виконання робіт за договором та вартості робіт, прізвища, імені по-батькові осіб, які їх підписали від імені відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на дату складання відповідних документів), первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, як визначено ч.2 ст.9 вказаного Закону, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наявність підпису особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, засвідченого печаткою Копільської сільської ради, не унеможливлює ідентифікацію осіб, які брали участь у такій операції.

На відміну від положення, визначеного ч.2 ст.9 Закону, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, на яке також посилається відповідач, визначає, що первинні документи бухгалтерського обліку мають містить окрім посади, ще і прізвище осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Разом з тим, не дотримання вимог відповідного положення, як і вимог ст.9 вказаного Закону, не є підставою для суду вважати, що відповідні операції не здійснювались.

Так, як визначено преамбулою вищезгаданого Закону, цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Пунктом 1.1 Положення визначено, що воно встановлюєпорядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Порушення в організації та веденні бухгалтерського обліку та складанні фінансової звітності є підставою для відповідальності осіб, які відповідні дії здійснюють, однак, не визначені як підстава звільнення від виконання господарських зобов`язань, за умови встановлення факту їх виникнення.

Поряд з цим слід зазначити, що відповідач не посилається на той факт, що відповідні документи та договір підписані від імені Копилівської сільської ради не Крижевським В.В., який здійснював у відповідний період повноваження від імені Копилівської сільської ради на підставі рішення сесії Копилівської сельської ради №830-45-7 від 25.06.2019.

Посилання відповідача у запереченні на той факт, що ним не виявлено документів, які підтверджують наявність на балансі Копилівської сільської ради об`єктів, які стосуються каналізаційної системи чи колекторної системи за адресою, вказаною у договорі (вул.. Жовтнева, 57 та 59 м. Копилів Макарівського району Київської області) (а.с.194-195) не впливає на висновок суду щодо обґрунтованості заявлених вимог.

Так, відповідач вказує лише на те, що не має документів, які підтверджують відповідний факт, однак, не оспорює сам факт. Окрім того, сама по собі наявність чи відсутність на балансі майна не перешкоджає виникненню зобов`язання з виконання робіт, що стосуються такого майна. При цьому, відповідачем не надано доказів визнання такого договору недійсним в установленому порядку.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір, виходячи із змісту ч.2 ст.202 ЦК України, є дво- або багатостороннім правочином.

Інші заперечення відповідача, викладені ним у заявах по суті, також не впливають на оцінку заявлених у даній справі вимог.

Так, в силу п.5 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення суду зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

У рішенні від 10.05.2011 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, у справі «Трофимчук проти України» (Trofimchuk v. Ukraine, заява №4241/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

На момент прийняття рішення у даній справі не надано доказів виконання зобов`язання з оплати, отже, заявлені вимоги про стягнення 44 145,00грн основного боргу за виконані роботи є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі, витрати по оплаті позову судовим збором, підлягають покладенню на відповідача у розмірі 2 270грн

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Макарівської селищної ради (ідентифікаційний код 04362183; 08001, Київська обл., смт. Макарів, вул. Д.Ростовського, буд. 30) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промжитлосервіс (ідентифікаційний код 39306995; 01188, м. Київ, провулок Лабораторний, 1, офіс 176) 45 1450грн основного боргу, 2270грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання рішення та у порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова