РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.06.2021Справа № 910/12076/20

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Степов`юк С. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53; ідентифікаційний код 23151351)

До ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

За участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 );

2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ;

3) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 );

4) Всеукраїнської громадської організації "Академія технологічних наук України" (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 42;ідентифікаційний код 14276094)

Про визнання акціонера таким, що втратив право на обов`язковий викуп акцій

Суддя Бондаренко- Легких Г.П .

За участі представників сторін:

Від позивача: Комлик І. С. (ордер серія КС № 508133 від 29.09.2020);

Від відповідача: Новак Н. Ю. (ордер серії АА № 1058765 від 02.11.2020);

Від третіх осіб 1 - 4: не прибули.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про визнання акціонера таким, що втратив право на обов`язковий викуп акцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не прибув на підписання договору про обов`язковий викуп акцій у строк, встановлений позивачем, та не надав відповіді щодо прийняття/не прийняття пропозиції про викуп акцій за ринковою ціною. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати акціонера ОСОБА_1 таким, що втратив право на обов`язковий викуп належних йому сорока простих акцій Приватного акціонерного товариства "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України".

На підставі ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суд звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із запитом від 21.08.2020 щодо доступу до персональних даних щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (відповідача, зазначеного в позовній заяві).

22.09.2020 до суду надійшла відповідь на запит від 21.08.2020 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

23.09.2020 Суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

01.10.2020 від позивача поштою надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 23.09.2020 про залишення позовної заяви без руху.

12.10.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/12076/20, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 03.11.2020.

03.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про визнання акціонера таким, що втратив право на обов`язковий викуп акцій.

У відзиві відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та:

- витребувати у позивача оригінал повідомлення про вручення (штрих кодовий ідентифікатор 696) - для огляду;

- зупинити провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/268/20;

- залучити до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Всеукраїнську громадську організацію "Академія технологічних наук України" як осіб, що є іншими акціонерами позивача у справі.

В судовому засіданні 03.11.2020 суд вирішив відкласти підготовче засідання на 08.12.2020.

08.12.2020 від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд провести засідання за відсутності позивача та його представника, закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті.

08.12.2020 від відповідача повторно надійшло клопотання про витребування оригіналу письмового доказу для огляду (повідомлення про вручення (штрих кодовий ідентифікатор 696), клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Всеукраїнську громадську організацію "Академія технологічних наук України") та заява про зупинення провадження у справі (до набрання законної сили рішенням у справі № 910/268/20).

В судовому засіданні 08.12.2020 Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналу письмового доказу для огляду, витребував у Приватного акціонерного товариства "Науково - дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" оригінал повідомлення про вручення (штрих кодовий ідентифікатор 696) - для огляду судом, та зобов`язав надати витребуваний доказ у строк до 15.01.2021, задовольнив клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третіх осіб, залучив до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Всеукраїнську громадську організацію "Академія технологічних наук України", відклав розгляд заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до наступного судового засідання та відклав підготовче засідання у справі на 19.01.2021, про що постановив відповідну ухвалу.

06.01.2021 від позивача надійшла заява про надання документів на виконання приписів ухвали - докази направлення позовної заяви з додатками третім особам.

11.01.2021 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.

19.01.2021 від позивача надійшли письмові пояснення щодо заперечень позивача проти заяви відповідача про зупинення провадження у справі та клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги.

В судовому засіданні 19.01.2020 Суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, продовжив третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача строк на подання пояснень у справі щодо позову та/або відзиву до 22.01.2021, закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/12076/20 до судового розгляду по суті на 25.02.2021, про що постановив відповідну ухвалу.

23.02.2021 від відповідача надійшла заява про відновлення підготовчого засідання у справі та поновлення строку для подання письмового доказу та заява про відвід головуючого судді Господарського суду міста Києва Бондаренко - Легких Ганни Павлівни від розгляду господарської справи № 910/12076/20.

В судовому засіданні 25.02.2021 Суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бондаренко - Легких Г. П., про що постановив відповідну ухвалу.

Також, в судовому засіданні 25.02.2021 Суд на місці ухвалив відкласти судове засідання по суті справи на 06.04.2021.

В судовому засіданні 06.04.2021 Суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 13.05.2021.

11.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 13.05.2021 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи по суті на 15.06.2021 та наступне судове засідання розпочати зі стадії дослідження доказів, зокрема дослідження відзиву з додатками.

В судове засідання 15.06.2021 треті особи 1 -4 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Позивач та відповідач в судове засідання 15.06.2021 прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 15.06.2021 відповідач, у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі доказів понесення відповідачем судових витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

ОСОБА_1 є акціонером засновником Приватного акціонерного товариства "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІАЦІЙНОГО ЗАХИСТУ АКАДЕМІЇ ТЕХНОЛОГІЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" (ідентифікаційний код: 23151351) (далі по тексту - Товариство), у власності якого перебуває 40 (сорок) простих бездокументарних іменних акцій, що становить 13,3333 % від загальної кількості акцій товариства.

23.04.2019 відбулися загальні збори товариства з визначеним порядком денним.

Відповідач належним чином зареєструвався для участі у загальних зборах, брав участь та голосував за питаннями порядку денного.

Пунктом 7 Порядку денного загальних зборів позивача розглядалося питання про затвердження значних правочинів, що укладалися Товариством в ході поточної господарської діяльності протягом року, проект рішення: «Схвалити значні правочини, які перевищували 10 відсотків вартості активів Товариства за даними річної фінансової звітності за 2018 рік та вчинялись Товариством у ході поточної діяльності з дати проведення минулих чергових загальних зборів протягом 2018 і 2019 років до дати проведення цих зборів, а саме: правочини відповідно до контракту на надання медичних та біофізичних послуг № SIP 05-3-015 від 17.09.2004 р.»

Простою більшістю голосів акціонерів, що взяли участь у голосуванні по п. 7 порядку денного загальних зборів Товариства схвалено значні правочини, які перевищували 10 відсотків вартості активів Товариства за даними річної фінансової звітності за 2018 рік та вчинялись Товариством у ході поточної діяльності з дати проведення минулих чергових загальних зборів протягом 2018 і 2019 років до дати проведення цих загальних зборів, а саме: правочини відповідно до контракту на надання медичних та біофізичних послуг № SIP 05- 3 - 015 від 17.09.2004.

Акціонер ОСОБА_1 голосував проти по питанню п. 7 порядку денного загальних зборів позивача.

10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до позивача з письмовою заявою про здійснення обов`язкового викупу належних йому простих акцій у кількості 40 (сорок) простих акцій, яку позивач отримав 23.05.2019, з наступними вимогами:

(1) надати інформацію про: ціну викупу акцій; кількість акцій, викуп яких має право вимагати ОСОБА_1 ; загальну вартість викупу акцій акціонерним товариством; строк здійснення акціонерним товариством обов`язку щодо укладення з акціонером - ОСОБА_1 договору та оплати вартості акцій на його користь;

(2) у встановлений законом строк здійснити викуп належних ОСОБА_1 іменних простих бездокументарних акцій у кількості 40 (сорок) штук за ціною, встановленою в порядку і спосіб передбачені Законом України «Про акціонерні товариства»;

(3) про ухвалене рішення повідомити письмово на адресу: АДРЕСА_1 .

Листом вих. № 79-А від 03.06.2019 позивач повідомив відповідача, що обов`язковий викуп акцій може бути здійснено за ціною, яка не може бути меншою за ринкову, і для визначення якої необхідно скликати загальні збори товариства.

Листом вих. №81-А від 07.06.2019, який отриманий відповідачем 27.06.2019, позивач письмово повідомив відповідача про скликання загальних зборів акціонерного товариства на 23.07.2019, з п. 4 порядку денного вказаних загальних зборів вбачається залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості акцій Товариства - Правобережна товарна біржа.

23.07.2019 рішенням позачергових зборів товариства залучено для визначення ринкової вартості акцій товариства суб`єкта оціночної діяльності - КФ ТОВ «Експерт-Аналітик».

Відповідач здійснив власну оцінку ринкової вартості акцій, відповідно до якої ринкова вартість однієї акції товариства становить не менше 234213, 33 грн.

25.11.2019 відповідач звернувся до позивача з пропозицією (вимогою) укласти договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру акцій, до якої додав два примірники договору № 1 від 25.11.2019 підписаних з боку відповідача. Ціна викупу в договорі складала 234 213, 33 грн за акцію.

У відповідь на пропозицію (вимогу) позивач направив відповідачу лист вих. № 116А від 12.12.2019, в якому повідомив, що без затвердження загальними зборами акціонерів ринкової вартості акцій виконавчий орган не наділений повноваженнями для підписання будь - якого договору про обов`язковий викуп акцій, та відмовив в укладанні договору.

03.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" про визнання протиправною бездіяльності товариства, визнання договору купівлі - продажу цінних паперів укладенимв редакції, запропонованій ОСОБА_1 , стягнення суми вартості акцій, індексу інфляції та 3 % річних (справа № 910/268/20). Як встановлено судом, з Бази даних "Діловодство Господарського суду міста Києва", наразі, провадження у справі № 910/268/20 зупинено до закінчення проведення комплексної судової експертизи, призначеної у справі.

Річними загальними зборами акціонерів, які відбулися 09.04.2020, на підставі звіту про незалежну оцінку вартості однієї акції Товариства, наданого ТОВ «Експерт-Аналітик», затверджено ринкову вартість простої іменної акції Товариства станом на 21.03.2019 у розмірі 45 199, 02 грн за одну акцію (рішення, оформлене протоколом №20 від 09.04.2020). Загальні збори товариства також уповноважили Генерального директора ОСОБА_3 на укладання договору про обов`язковий викуп належних акціонеру ОСОБА_1 акцій та на здійснення оплати вартості акцій у грошовій формі за встановленою ціною викупу у розмірі 45 199, 02 грн за одну просту іменну акцію товариства.

14.04.2020 на адресу відповідача було надіслано повідомлення про реалізацію права обов`язкового викупу акцій та запропоновано ОСОБА_1 у строк до 27.04.2020 укласти відповідний договір з товариством, а також надано проект договору про обов`язковий викуп акцій. Відповідачем таке повідомлення було отримано 14.05.2020, що підтверджується відміткою та підписом одержувача на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Позивач в позові зазначає, що товариством у зв`язку з затримкою в отриманні вищевказаного повідомлення було продовжено термін для підписання договору про обов`язковий викуп акцій до 15.06.2020. Листом вих. № 12А від 03.06.2020 ОСОБА_1 було повторно запропоновано підписати договір про обов`язковий викуп цінних паперів.

Позивач стверджує, що відповідач не з`явився на підписання договору, про що було складено відповідний акт про неявку ОСОБА_1 від 15.06.2020.

Водночас, в матеріалах справи наявний лист відповідача позивачу (на № 12А від 03.06.2020), в якому відповідач повідомив позивача про спір між ними щодо вартості викупу акцій, який переданий на вирішення суду, через не згоду акціонера ОСОБА_1 з затвердженою Товариством ціною викупу акцій

II. Предмет позову.

З метою захисту прав та інтересів юридичної особи (ПАТ Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України") та її акціонерів позивач просить суд визнати акціонера ОСОБА_1 таким, що втратив право на обов`язковий викуп належних йому сорока простих акцій Приватного акціонерного товариства "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України".

III. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача, викладеними в позовній заяві:

(1) товариством було дотримано вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» щодо права відповідача вимагати обов`язкового викупу акцій та фактичної реалізації цього права, однак відповідач цим правом не скористався, а відтак, втратив право на обов`язковий викуп належних йому акцій товариства;

(2) акціонер або погоджується з ціною, визначеною товариством, або ж не погоджується, що має наслідком втрату можливості здійснити обов`язковий викуп акцій;

(3) ухилення відповідача від укладання відповідного договору з ринковою ціною загрожує інтересам товариства, оскільки відповідач вимагає викупу за завищеною ціною, що в свою чергу, створює загрозу стабільній діяльності товариства, його розвитку та можливості розрахунку по існуючих зобов`язаннях.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що:

(1) між позивачем і відповідачем наявний спір щодо вартості акцій, який переданий на вирішення до суду (справа 910/268/20);

(2) позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими;

(3) усупереч вимогам ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства» проект договору про викуп товариством акцій акціонеру Бондаренко О. О. не надавався;

(4) усупереч вимогам ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» на адресу відповідача не надходило від позивача повідомлення про право викупу акцій із зазначенням: ціни викупу акцій; кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер; загальної вартості у разі викупу акцій товариством; строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій;

(5) законодавством встановлена обов`язковість укладання договору про викуп акцій між емітентом та акціонером у випадку, якщо акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів;

(6) саме позивачем не було дотримано процедури обов`язкового викупу акцій, що призвело до порушення корпоративних прав відповідача;

(7) позивач пропонує укласти договір не за ринковою ціною, оскільки звіт про незалежну оцінку, наданий ТОВ «Експерт - Аналітик», складений з порушенням встановленого законом порядку (ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства») та не уповноваженою особою (ст. 28 Закону України «Про акціонерні товариства».

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо втрати відповідачем права на обов`язковий викуп акцій, з огляду на не укладання відповідачем договору про обов`язковий викуп на пропозицію позивача.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи має відповідач право на обов`язковий викуп акцій товариством;

- чи був дотриманий позивачем, визначений законом, порядок здійснення обов`язкового викупу акцій;

- чи втрачає акціонер право на обов`язковий викуп акцій, у випадку не укладання ним договору про обов`язковий викуп протягом певного строку, у випадку наявності між сторонами спору щодо вартості акцій;

- яке право чи охоронюваний законом інтерес позивача порушене відповідачем та чи може позивач захистити своє право шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на вику акцій.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спір у даній справі виник між акціонерним товариством та акціонером відповідного товариства щодо наявності чи відсутності права останнього на обов`язковий викуп акцій.

Права та обов`язки акціонерів, а також порядок діяльності акціонерних товариств, визначає Закон України «Про акціонерні товариства».

У цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності;

обов`язковий викуп акцій - обов`язкове придбання за плату та на вимогу акціонера розміщених товариством акцій;

повідомлення акціонерам - повідомлення, що містить передбачену законом та статутом акціонерного товариства інформацію і направляється адресату в письмовій формі поштою, через депозитарну систему України або вручається акціонеру (його уповноваженим представникам) особисто;

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства» кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів. Акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов`язане викупити належні акціонерові акції. Перелік акціонерів, які мають право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних їм акцій відповідно до частини першої та другої цієї статті, складається на підставі переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі в загальних зборах, на яких було прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій.

Відповідно, до наведеної статті право у акціонера вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій, а у товариства обов`язок здійснити такий викуп виникає на підставі закону, внаслідок прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів, якщо акціонер голосував проти при прийнятті такого рішення.

Такої позиції притримується і Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку в своєму Роз`ясненні від 10.08.2010 № 7 «Про порядок застосування розділу ХІІ Закону України «Про акціонерні товариства» щодо здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством розміщених ним акцій». В пункті 7 зазначеного роз`яснення вказано, що право акціонера - власника простих акцій або акціонера - власника привілейованих акцій вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій виникає з моменту прийняття загальними зборами рішення, яке відповідно до частини першої або другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, за умови, що такий акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах, на яких прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, та голосував проти прийняття загальними зборами такого рішення.

Як встановив суд, відповідач є власником 40 (сорока) простих бездокументарних іменних акцій позивача, що становить 13,3333 % від загальної кількості акцій товариства, який на загальних зборах 23.04.2019 голосував проти схвалення значних правочинів, які перевищували 10 % вартості активів товариства за даними фінансової звітності за 2017 рік та вчинялися товариством у ході поточної діяльності з дати проведення минулих чергових загальних зборів протягом 2018 і 2019 років до дати проведення зборів.

Таким чином, відповідач, в силу ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства», має право вимагати обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій, якому кореспондує обов`язок позивача викупити належні відповідачу акції.

Порядок реалізації акціонерами права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних їм акцій встановлений ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства».

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на останній робочий день, що передує дню розміщення в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті 69 акціонерне товариство протягом не більш як п`яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, у порядку, встановленому наглядовою радою товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов`язкового викупу акцій, про право вимоги обов`язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер; 3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій).

Частина 3 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» внормовує, що протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов`язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов`язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати.

Статтею 8 Закону України «Про акціонерні товариства» внормовано, що ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства» від дати надіслання повідомлення про проведення загальних зборів до дати проведення загальних зборів акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного, за місцезнаходженням товариства у робочі дні, робочий час та в доступному місці, а в день проведення загальних зборів - також у місці їх проведення. У повідомленні про проведення загальних зборів вказуються конкретно визначене місце для ознайомлення (номер кімнати, офісу тощо) та посадова особа товариства, відповідальна за порядок ознайомлення акціонерів з документами.

У разі якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених статтею 68 цього Закону, акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого статтею 69 цього Закону. Умови такого договору (крім кількості і загальної вартості акцій) повинні бути єдиними для всіх акціонерів.

Дана стаття зобов`язує акціонерне товариство надати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп акцій до проведення зборів, якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених статтею 68 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем порядок здійснення обов`язкового викупу акцій, визначений законом, а саме ст. 69, 36 Закону України «Про акціонерні товариства», дотриманий не був. Адже, положення ст. 36 Закону вимагали від позивача обов`язкового виготовлення проекту про викуп акцій із зазначенням в проекті договору вартості однієї акції та ознайомлення акціонерів із таким проектом до 23.04.2019, а положення ч. 2 ст. 69 Закону вимагали від позивача направлення акціонером протягом 5 днів після зборів повідомлення про право на обов`язковий викуп, із зазначення загальної вартості договору та строку оплати.

У акціонера ОСОБА_1 право на обов`язковий викуп акцій виникло внаслідок прийняття загальними зборами 23.04.2019 рішення, яке відповідно до частини першої або другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, оскільки такий акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах 23.04.2019 та голосував проти прийняття загальними зборами такого рішення.

Як передбачено ч. 2 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства", акціонер, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" та який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Тобто, згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу України початком перебігу строку, протягом якого такий акціонер може подати письмову вимогу, є прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій.

При цьому, подання акціонером, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій, письмової вимоги до товариства не залежить від надання товариством повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру та від дій самого товариства.

Суд встановив, що відповідач своїм правом на обов`язковий викуп належних йому акцій, яке виникло у нього за результатами голосування по п. 7 Порядку денного загальних зборів позивача 23.04.2019, скористався, адже 10.05.2019 останній звернувся до позивача з письмовою заявою про здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій у кількості 40 (сорок) простих акцій, і відповідну заяву позивач отримав 23.05.2019.

Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства та встановлені судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач на момент звернення позивача до суду, реалізував своє право вимоги обов`язкового викупу належних йому акцій товариством, яке виникло у нього за результатами голосування по п. 7 Порядку денного загальних зборів позивача 23.04.2019, у порядку встановленому ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства».

Подання акціонером письмової вимоги про обов`язковий викуп акцій є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку, протягом якого акціонерне товариство зобов`язане здійснити сплату вартості акцій, які викупаються на вимогу акціонера, незалежно від терміну направлення товариством повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій.

При цьому, Товариство було зобов`язане до початку проведення загальних зборів 23.04.2019 (а саме на момент скликання таких зборів), на яких голосуються питання про затвердження значних правочинів, здійснити дії, передбачені статтями 36, 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» для реалізації прав акціонерів на обов`язковий викуп акцій, яких позивач не здійснив. З огляду на не виконання позивачем своїх обов`язків, відповідач не може бути визнаний таким, що втратив своє право, передбачене нормами закону.

Зміст будь - якого суб`єктивного цивільного права, в тому числі і права на обов`язковий викуп акцій, становлять три юридичні можливості (правомочності): а) можливість вести себе певним чином (право "на власні дії"); б) можливість вимагати певної поведінки від інших (право "на чужі дії"); в) можливість захисту порушеного права в юриcдикційному порядку (в судовому порядку, шляхом звернення до державних органів, третейського суду тощо).

Статтею 12 Цивільного кодексу України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, і нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства.

Суд встановив, що відповідач своє право на обов`язковий викуп акцій реалізував, договір про обов`язковий викуп з позивачем не укладає, з огляду на наявність спору між сторонами щодо його ціни, і в порядку визначеному законом відповідач від свого права не відмовлявся.

Більш того, своє право на обов`язковий викуп акцій акціонер - Бондаренко О. О., як встановив суд, захищає в судовому порядку, в рамках господарської справи № 910/268/20, в якій в тому числі, вирішується питання ринкової вартості акцій, провадження у відповідній справі було відкрите судом 21.01.2020, тобто до 09.04.2020 - дати визначення позивачем ринкової вартості акцій.

Закон України «Про акціонерні товариства» не містить положень, які б внормовували, що акціонер може втратити право на обов`язковий викуп акцій, або що таке право може бути припиненим, та положень, які б встановлювали випадки, в яких таке право втрачається акціонером. Таке право встановлене законом, виникає у акціонера внаслідок прийняття відповідного рішення загальними зборами, і реалізується шляхом направлення акціонером відповідної вимоги протягом 30 днів з моменту проведення зборів. При цьому, праву акціонера кореспондується обов`язок викупити належні акціонеру акції за ринковою ціною протягом 30 днів.

Отже, чинне законодавство не встановлює випадків за яких акціонер, який реалізував, в порядку визначеному ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства», своє право на обов`язковий викуп акцій, втрачає таке право або таке право припиняється.

Наявність між сторонами спору щодо ринкової вартості акцій, внаслідок якого відповідач не укладає з позивачем договір про викуп акцій за ціною визначеною позивачем, не може бути, на переконання суду, підставою для визнання права акціонера втраченим.

Позивач зазначає, що звертаючись до суду із позовними вимогами у даній справі, намагається захистити, відновити свої права та майнові інтереси, які порушені внаслідок ухилення відповідача від укладання відповідного договору за ринковою ціною та вимогами відповідача здійснити викуп за завищеною ціною, що в свою чергу, створює загрозу стабільній діяльності товариства, його розвитку та можливості розрахунку по існуючих зобов`язаннях.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з положеннями ст. 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Звертаючись до суду позивач не вказав яке саме його право або інтерес, визначені/передбачені якою нормою закону та/або договору порушені, вимоги позивача фактично зводяться до встановлення юридичного факту, а розгляд таких вимог не належить до повноважень господарських судів. Більш того, на переконання суду, вимоги позивача у цій справі зводяться не просто до встановлення юридичного факту, а є намаганням, внаслідок встановлення факту, уникнути виконання обов`язку, визначеного законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що докази надані позивачем з огляду на їх вірогідність не дозволяють дійти висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача та про обґрунтованість позовних вимог, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53; ідентифікаційний код 23151351) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про визнання акціонера таким, що втратив право на обов`язковий викуп акцій.

2. Судові витрати позивача по справі покласти на Приватне акціонерне товариство "Науково - Дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53; ідентифікаційний код 23151351).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 06.07.2021.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких