ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. м. Київ Справа №911/602/21

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/602/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Радосвіт», (02217, м. Київ, вул. Теодора Драйзера, 4-А, кв.11)
до Товариства з обмеженою відповідальності «Астор Корп», (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/14, офіс 1)
про стягнення 27000,00 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальності «Радосвіт» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом, заявивши вимоги до Товариства з обмеженою відповідальності «Астор Корп» (далі відповідач) про стягнення 27000,00 грн попередньої оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №205 від 14.08.2019 та повернення попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2021 №911/602/21 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду письмові уточнення до позовної заяви, якими усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2021 відкрито провадження у справі №911/602/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.03.2021 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 26.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №942.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 22.03.2021 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Астор Корп» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Радосвіт» (далі - покупець) укладено договір поставки від 14.08.2019 №205 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується на умовах даного договору поставити товар відповідно до специфікації до даного договору, (далі - товар), а покупець прийняти та оплатити товар на умовах визначених цим договором, згідно рахунку-фактури (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору вартість товару визначається постачальником в рахунку-фактурі та специфікації до даного договору.

Згідно з п.3.1.1 договору товар має бути поставлений постачальником протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання оплати. Постачальник своїми силами доставляє товар на склад покупця розташований за адресою: м. Ромни.

Відповідно до п.3.2 договору товар вважається зданим постачальником і прийнятий покупцем з моменту передачі товару безпосередньо покупцю або уповноваженому представнику покупця відповідно до накладної. Повноважним представником покупця є особа, яка має оригінал довіреності на отримання товару із заповненими обов`язковими реквізитами первинного документа.

Пунктом 3.3 договору визначено, що факт передачі товару підтверджується видатковою накладною (складською накладною), підписаною представником покупця.

Згідно з п.4.1 договору відповідно до п.2.2 договору визначено наступні умови оплати в розмірі: 50% від загальної вартості товару, протягом трьох банківських днів з дати підписання специфікації до договору; решту 50% від загальної вартості товару, протягом трьох банківських днів з дати отримання товару на складі покупця.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.07.2020 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх закінчення. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, що мали місце під час дії договору (п.9.1 договору).

Між сторонами у справі підписано Специфікацію №1, що є додатком №1 до договору поставки від 14.08.2019 №205, якою сторони визначили, найменування товару, його кількість, послуги з перевезення а також їх вартість, що загалом складає 54000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору відповідач виставив позивачу рахунок на оплату від 14.08.2019 №627 на загальну суму 54000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору позивачем здійснено попередню оплату 50% вартості товару в сумі 27000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 14.08.2019 №810.

Враховуючи те, що відповідач не здійснив поставку визначеного договором товару позивач звернувся до нього з листом-вимогою від 21.08.2019 №190821, яким вимагав в найкоротші строки здійснити поставку визначеного договором товару та зареєструвати відповідну податкову накладну згідно з умовами чинного законодавства. Надіслання зазначеної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 21.08.2019 №305, накладною «Укрпошта» від 21.08.2019 №305 та фіскальним чеком «Укрпошта» від 21.08.2019.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом-вимогою від 14.01.2020 №200114/1, яким вимагав у найкоротші строки повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 27000,00 грн. Надіслання зазначеної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 14.01.2020 №891, накладною «Укрпошта» від 14.01.2020 №891 та фіскальним чеком «Укрпошта» від 14.01.2020.

Проте позивач зазначені листи-вимоги залишив без відповіді та задоволення, визначений умовами договору товар позивачу не поставив, суму попередньої оплати, сплачену позивачем за договором, не повернув, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проаналізувавши зазначену норму, суд дійшов висновку, що остання містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку непоставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №911/1958/18).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки позивачу товару обумовленого договором, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання, що надає позивачу право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума попередньої оплати відповідачем позивачу не повернута, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 27000,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальності «Радосвіт» до Товариства з обмеженою відповідальності «Астор Корп» про стягнення 27000,00 грн попередньої оплати задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Астор Корп», (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/14, офіс 1, ідентифікаційний код 40679433) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Радосвіт», (02217, м. Київ, вул. Теодора Драйзера, 4-А, кв.11, ідентифікаційний код 32733270) 27000 (двадцять сім тисяч) грн 00 коп. попередньої оплати та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.07.2021.

Суддя О.О. Третьякова