Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/475/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу без виклику сторін справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Стефанишина Богдана Івановича,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони",

про стягнення заборгованості в сумі 94 161 грн 02 к., з них: 84 772 грн 00 к. - основний борг, 4355 грн 27 к. - пеня, 4020 грн 22 к. - інфляційні, 1013 грн 53 к. - 3% річних

установив: Фізична особа - підприємець Стефанишин Богдан Іванович (далі позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 94 161 грн 02 к., з них: 84 772 грн 00 к. - основний борг, 4355 грн 27 к. - пеня, 4020 грн 22 к. - інфляційні, 1013 грн 53 к. - 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконання відповідачем умов Договору про надання послуг громадського харчування від 01.05.2020 в частині здійснення повної оплати за надання послуг з громадського харчування для працівників, гостей, контрагентів відповідача по справі.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 25.05.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Зважаючи на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою надано право сторонам, за наявності у них заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідні обґрунтовані заяви (клопотання) протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Встановлено сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

Судом вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття провадження у даній справі, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення за вх. №9138/21 від 08.06.2021, яке долучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів шляхом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, причини їх не подання суд не повідомив, доводи позивача щодо наявності заборгованості не спростував.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчинення нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

01 травня 2020 року між фізичною особою - підприємцем Стефанишин Богданом Івановичем (по договору - виконавець/по справі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" (по договору - замовник/по справі - відповідач) укладено Договір про надання послуг громадського харчування (далі - Договір). Строк дії договору до 31.12.2020.

З урахуванням п. 1.1 Договору його предметом є надання позивачем послуг громадського харчування для працівників, гостей, контрагентів відповідача.

Згідно п. 3.1. Договору відповідач зобов`язується сплачувати позивачу грошові кошти на підставі Актів здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) щомісячно.

Вартість наданих послуг визначається з розрахунку 43,00 грн. за обслуговування одного комплексного обіду (п.3.2 Договору).

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили , що оплата здійснюється протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання відповідних Актів.

Відповідно до п.4.1 Договору сторони погодили також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов`язків за цим Договором.

На виконання умов договору позивач здійснював надання відповідачу послуг з приготування страв та надання харчування на загальну суму 466 980 грн 00к., які були прийняті відповідачем по справі. Про вказаний факт свідчать долучені до матеріалів справи копії Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №6-12.

На виконання умов договору відповідач за надані позивачем послуги розрахувався частково, зокрема на загальну суму 379 207 грн 00к., про що зазначено в двосторонньому акті звірки взаєморозрахунків від 12.05.2021. Проте, непогашеною залишилась заборгованість на суму 87 773 грн 00к. Вказана сума заборгованості відповідачем у двосторонньому акті звірки взаєморозрахунків від 12.05.2021 не заперечувалась, проте залишилась непогашеною.

Вказана обставина зумовила позивача звернутись з даним позовом до суду.

З урахуванням наведеного, суд виходить з наступного.

Зі змісту ст.11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

Як встановлено матеріалами справи між сторонами укладено Договір про надання послуг громадського харчування від 01.05.2020, який, за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-903 Цивільного кодексу України.

Договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

На виконання вказаних вище умов договору позивач надав відповідачу послуги з приготування страв та надання харчування , про що свідчать долучені до матеріалів справи копії Актів здачі-приймання робіт (надання послуг).

Як зазначалось вище, строки та порядок оплати вартість наданих послуг сторонами обумовлено в п. 3.3. Договору.

В порушення вказаного договору відповідач оплату послуг з приготування страв та надання харчування згідно долучених до матеріалів справи актів належним чином не здійснив.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок оплати відповідачем за надані позивачем послуги встановлено пунктом 3.1. Договору, зокрема на підставі Актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду наведено та встановлення судом факту не виконання належним чином відповідачем умов спірного договору щодо оплати вартості послуг за надання послуг з приготування страв та надання харчування , суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 84 772 грн 00к. - основного боргу та таких, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання обов`язків за цим договором , сторони несуть майнову та іншу відповідальність передбачену чинним законодавством.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (частина перша статті 231 ГК України).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано пеню в сумі 4355 грн 27 к.

Суд здійснивши перевірку нарахування пені, вважає їх арифметично правильним та таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 1013 грн 53 к. - 3 % річних та 4020 грн 22 к. - інфляційні.

Враховуючи встановлення судом обставин прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті послуг, наданих позивачем з відповідача належить стягнути 1013 грн 53 к. - 3 % річних та 4020 грн 22 к. - інфляційні, які у відповідності до здійсненого судом перерахунку є арифметично правильними.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведеного вище суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 94 161 грн 02 к., з них: 84 772 грн 00 к. - основний борг, 4355 грн 27 к. - пеня, 4020 грн 22 к. - інфляційні, 1013 грн 53 к. - 3% річних.

Щодо витрат на правову допомогу, орієнтовний розмір якого заявлений позивачем у справі та долучений до позовної заяви, то суд зазначає наступне.

Відповідно до поданого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат сума витрат яку позивач очікує понести складає 5000 грн 00 к.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження своїх вимог щодо витрат на правову допомогу позивач станом на день ухвалення рішення суду не подав. Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує на їх (докази понесення витрат на правову допомогу)подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до абз 2 п.8 ст. 129 господарського процесуального кодексу України докази понесення витрат на правову допомогу подаються до судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення , за умови , що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приписами ч.1 ст.221 ГПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст. 221 ГПК). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч.3 ст. 221 ГПК).

Згідно ч.3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

В даному випадку провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін в судове засідання.

Частиною 3 ст. 252 ГПК України встановлено, шо якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище правових норм, суд вважає заявлене у позовній заяві клопотання про подання доказів витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду заявлене з дотриманням вимог ч.8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з п.5 ч.6 ст.238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про надання позивачу по справі встановленого законом строку для подання доказів понесених ним витрат на правову допомогу після ухвалення рішення суду, без призначення судового засідання по їх розгляду.

Судовий збір, за правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України, слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 11, 509, 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 625, Цивільного кодексу України, ст. 173, 233 Господарського кодексу України, ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов фізичної особи - підприємця Стефанишин Богдана Івановича до товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" про стягнення заборгованості в сумі 94 161 грн 02 к., з них: 84 772 грн 00 к. - основний борг, 4355 грн 27 к. - пеня, 4020 грн 22 к. - інфляційні, 1013 грн 53 к. - 3% річних - задовольнити.

Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" (вул. Б. Хмельницького, буд.109, м. Калуш, Івано-Франківська область, код 32014894) на користь фізичної особи-підприємця Стефанишина Богдана Івановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - 94 161 грн 02 к. (дев`яносто чотири тисячі сто шістдесят одна гривня дві копійки) заборгованості, з них: 84 772 грн 00 к. (вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят дві гривні)- основний борг, 4355 грн 27 к. (чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень двадцять сім копійки) - пеня, 4020 грн 22 к. (чотири тисячі двадцять гривень двадцять дві копійки) - інфляційні, 1013 грн 53 к. (одна тисяча тринадцять гривень п`ятдесят три копійки) - 3% річних та 2 270 грн 00 к. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. М. Фанда