РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2021Справа № 910/7097/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Горілого Ігоря Валентиновича

до Фізичної особи-підприємця Сергієнка Івана Петровича

про стягнення 62093,96 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Фізична особа-підприємець Горілий Ігор Валентинович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сергієнка Івана Петровича про стягнення 62093,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки поставки №011020 від 01.10.2020, в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару. Так, на виконання умов вказаного Договору позивач за період з 01.10.2020 по 14.11.2020 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 133275,09 грн, проте відповідачем було оплачено лише частину вартості поставленого товару у розмірі 75424,03 грн, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 57851,06 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати у розмірі 3456,45 грн та 3% річних у розмірі 788,51 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.06.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши що позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів на підтвердження факту поставки продукції відповідно до умов договору, оскільки долучені позивачем видаткові накладні не були підписані уповноваженою особою покупця, оскільки на них міститься відтиск факсиміле.

Окрім того, відповідач зазначив, що видаткові накладні №659 від 03.10.2020 та №814 від 10.11.2020 підписані особами, яким відповідач не надавав повноважень на підписання на підписання первинних документів.

Також, відповідач зазначив що порушуючи умови п. 3.1., 3.2. договору позивачем не було надано відповідачу жодних документів, які посвідчують відповідність продукції вимогам стандартів та/або технічним умовам.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2020 між Фізичною особою-підприємцем Горілим Ігорем Валентиновичем (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Сергієнком Іваном Петровичем (відповідач, покупець) укладено Договір поставки №011020 відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором поставити сільськогосподарську продукцію (далі - продукція) у власність покупця, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором прийняти та оплатити таку продукцію (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору асортимент, кількість та ціна продукції визначаються у порядку замовлення.

Згідно з п. 2.1. договору загальна ціна договору складається із вартості всіх партій продукції за весь період дії цього договору, що підтверджується видатковими накладними постачальника, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. договору покупець зобов`язаний прийняти продукцію, поставлену постачальником згідно з заявкою в асортименті, кількості, належної якості та оплатити її вартість. При виявленні невідповідності продукції її якісним та кількісним показникам негайно заявити про цю обставину представнику постачальника для складання відповідного Акта.

У п. 9.2. договору визначено, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про своє небажання продовжувати договірні відносини, договір вважається продовженим на наступний рік, на тих самих умовах.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками і діє до 31.12.2020 (п. 9.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору у період з 01.10.2020 по 14.11.2020 поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 133275,09 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, зокрема №650 від 01.10.2020 на суму 4078,43 грн, №655 від 02.10.2020 на суму 3230,03 грн, №659 від 03.10.2020 на суму 7647,91 грн, №662 від 05.10.2020 на суму 6032,85 грн, №670 від 06.10.2020 на суму 2562,03 грн, №679 від 07.10.2020 на суму 1764 грн, №682 від 08.10.2020 на суму 985,10 грн, №689 від 09.10.2020 на суму 2697,10 грн, №691 від 10.10.2020 на суму 4703 грн, №698 від 12.10.2020 на суму 7662,61 грн, №706 від 13.10.2020 на суму 580 грн, №716 від 14.10.2020 на суму 5331,78 грн, №717 від 15.10.2020 на суму 4633,15 грн, №724 від 16.10.2020 на суму 1566,60 грн, №730 від 17.10.2020 на суму 2451,36 грн, №733 від 19.10.2020 на суму 6298,09 грн, №737 від 20.10.2020 на суму 3449,31 грн, №741 від 21.10.2020 на суму 4551,56 грн, №745 від 22.10.2020 на суму 1646,48 грн, №749 від 23.10.2020 на суму 5465,17 грн, №750 від 24.10.2020 на суму 4104,81 грн, №757 від 26.10.2020 на суму 3805,73 грн, №760 від 27.10.2020 на суму 454,25 грн, №765 від 28.10.2020 на суму 1324,90 грн, №766 від 29.10.2020 на суму 6229,50 грн, №770 від 30.10.2020 на суму 1490 грн, №772 від 31.10.2020 на суму 3056,25 грн, №776 від 02.11.2020 на суму 6863,15 грн, №786 від 04.11.2020 на суму 5454,04 грн, №790 від 05.11.2020 на суму 1274 грн, №795 від 06.11.2020 на суму 5611,18 грн, №800 від 07.11.2020 на суму 399 грн, №808 від 09.11.2020 на суму 4264,55 грн, №814 від 10.11.2020 на суму 1985,93 грн, №816 від 11.11.2020 на суму 5877,91 грн, №824 від 12.11.2020 на суму 2221,86 грн, №834 від 14.11.2020 на суму 1906,42 грн.

Вищезазначені видаткові накладні підписані представниками позивача та відповідача, та скріплені відповідними печатками, без будь-яких зауважень з боку відповідача щодо якості, кількості та строку поставки продукції.

Відповідач за поставлену продукцію розрахувався частково сплативши 75424,03 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень, зокрема №7 від 12.10.2020 на суму 7311,46 грн, №13 від 16.10.2020 на суму 21688,99 грн, №27 від 20.10.2020 на суму 4703 грн, №33 від 22.10.2020 на суму 7662,61 грн, №35 від 26.10.2020 на суму 7478,38 грн, №46 від 27.10.2020 на суму 2451,36 грн, №51 від 29.10.2020 на суму 15945,44 грн, №59 від 02.11.2020 на суму 3922,81 грн, №70 від 05.11.2020 на суму 4259,98 грн.

Позивачем 17.02.2021 було направлено на адресу відповідача лист-претензію, в якому останньому було повідомлено про необхідність підписання акта звіряння розрахунків між ФОП Горілий І.В. та ФОП Сергієнко І.П., також позивач повідомив про наявність заборгованості відповідача у розмірі 57851,06 яку необхідно сплатити у найкоротші строки.

Окрім того, у вищезазначеному листі-претензії позивач повідомив про небажання продовжувати з ФОП Сергієнко І.П. договірні відносини за Договором поставки№011020 від 01.10.2020.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.5. договору визначено, що зобов`язання постачальника з поставки продукції вважаються виконаними у повному обсязі з моменту фактичної передачі продукції у власність покупця та підписання видаткових накладних уповноваженими представниками сторін.

Долученими до матеріалів справи видатковими накладними підтверджується, що позивачем на виконання замовлень відповідача було поставлено товар на загальну суму 133275,09 грн, окрім того жодних зауважень з боку відповідача щодо якості, асортименту чи кількості поставлено товару вищезазначені видаткові накладні не містять. Крім того факт поставки продукції також підтверджується фактичними діями відповідача, зокрема частковою оплатою отриманої продукції.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору визначено, що якість продукції, що поставляється за договором, має відповідати нормативним документам, а також супроводжуватися документами, що встановлюють їх якість. На кожну партію продукції, що є предметом поставки за цим договором, постачальник зобов`язаний надати документи, які посвідчують відповідальність продукції вимогам стандартів та/або технічним умовам (сертифікат відповідності, санітарно-епідеміологічний висновок, якісне посвідчення).

У пункті 5.2. договору сторони погодили, що у випадку виявлення невідповідності поставленої продукції відповідач зобов`язаний негайно повідомити про це представника постачальника (позивача) для складання відповідного акта.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про звернення відповідача із відповідними заявами до відповідача, а тому суд вважає, що посилання ФОП Сергієнко І.П. на те що поставлена продукція не відповідає вимогам стандартів та/або технічним умовам не підтверджена жодними доказами.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунок за поставлену продукцію проводиться покупцем протягом 7 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач здійснив лише часткову оплату отриманої продукції, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 57851,06 грн.

Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 788,51 грн трьох відсотків річних та 3456,45 грн інфляційних втрат.

Перевіривши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних втрат за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом відхиляються заперечення відповідача щодо використання у видаткових накладних його факсиміле замість підпису та відповідно посилання на неналежність доказів здійсненої поставки, з огляду на подальше схвалення отримання продукції ФОП Сергієнко І.П. про що свідчить часткова оплата за поставлену продукцію за даними видатковими накладними.

Крім того, видаткові накладні скріплені печаткою відповідача, при цьому матеріали справи не містять доказів втрати або крадіжки печатки підприємства ФОП Сергієнко І.П. або ж будь-яких матеріалів службового розслідування щодо неправомірного використання печатки працівниками відповідача.

Також суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував факт поставки продукції позивачем, проте заперечував щодо недотримання останнім вимог договору в частині долучення документів які посвідчують відповідність продукції вимогам стандартів та/або технічним умовам.

З тих же підстав відхиляються доводи відповідача щодо підписання видаткових накладних №659 від 03.10.2020 та №814 від 10.11.2020 неуповноваженими особами, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжного доручення №13 від 16.10.2020 у графі призначення платежу зазначено: «сплата за продукти харчування, зг ВН№659 від 03/10/20 …» тобто здійснюючи розрахунок за поставлену позивачем продукцію відповідно до видаткової накладної №659 від 03.10.2020, яка від імені відповідача підписана Баглай, підтверджується що відповідач отримав вищезазначену продукцію.

Окрім того, відповідачем не було долучено до матеріалів справи жодних доказів щодо звернення ФОП Сергієнко І.П. до відповідних правоохоронних органів із заявою про підробку підпису, у зв`язку з чим суд вважає, що посилання відповідача на підписання видаткових накладних №659 від 03.10.2020 та №814 від 10.11.2020 неуповноваженими особами є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано до суду доказів, які спростовують позовні вимоги позивача чи підтверджують сплату відповідачем заборгованість, суд вважає, що докази подані позивачем є більш вірогідними та підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги.

Разом з тим, стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір від 13.04.2021 про надання правової допомоги, укладений із ОСОБА_1 , Додаткова угода до договору від 13.04.2021 акт здачі-прийняття наданих послуг, та дублікат квитанції №Р24АС3774 від 20.04.2020 на суму 7306,53 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими в частині 7306,53 грн.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, дослідивши матеріали справи та враховуючи категорію складності справи, в межах якої позивачем отримано адвокатські послуги, об`єм роботи проведеної адвокатом під час підготовки та поданні до суду даної позовної заяви, та під час розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами, обсягом роботи проведеної адвокатом і витратами, здійсненими позивачем на оплату адвокатських послуг, окрім того, враховуючи що відповідачем не подано жодних заперечень щодо співмірності заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне обмежити розмір покладених на відповідача витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката сумою у розмірі 7306,53 грн.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору за подання позову покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сергієнка Івана Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Горілого Ігоря Валентиновича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 57851 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят одна) грн 06 коп. основної заборгованості, 3456 (три тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 45 коп. інфляційних втрат, 788 (сімсот вісімдесят вісім) грн 51 коп. 3% річних, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7306 (сім тисяч триста шість) грн 53 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 09.07.2021.

Суддя Я.В. Маринченко