УХВАЛА

07 липня 2021 року

м. Київ

Справа №927/1220/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

розглянувши касаційну скаргу Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова

на рішення Господарського суду Чернігівської області

у складі судді Ноувен М.П.

від 18.02.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Поляк О.І., Владимиренко С.В., Кропивна Л.В.

від 18.05.2021

за позовом Акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

до Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова

про стягнення 18 927,07 грн,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2021 року Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021. До касаційної скарги Скаржник додав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.02.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021, позов задоволено.

Суди дійшли висновку про задоволення позову, оскільки встановили: існування договірних відносин щодо надання послуг розподілу електричної енергії між сторонами; фіксацію актом про порушення №170706 самовільного підключення до електромереж, що згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін відноситься до балансової належності ОЖБК; притягнення ОЖБК до відповідальності у встановленому законом порядку та відсутності доказів оскарження і скасування рішення комісії, оформленого протоколом №1993 від 01.07.2020; відповідність розрахунку позивачем донарахування безоблікового споживання електричної енергії по об`єкту ОЖБК наявним у матеріалах справи доказам, здійснення розрахунку з урахуванням приписів п.8.4.2., п.8.4.8., п.8.4.12. ПРРЕЕ; відсутність на момент розгляду справи доказів оплати відповідачем нарахованої суми вартості безобліково спожитої електроенергії по акту про порушення №170706 від 15.05.2020 в розмірі 18 927,07 грн.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у сумі 18 927,07 грн. Відтак справа №927/1220/20 у розумінні приписів статті 12 ГПК України є малозначною.

У касаційній скарзі Скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Існує низка рішень судів першої та апеляційної інстанцій у аналогічних справах з протилежними правовими висновками.

Розглянувши наведені підстави у контексті касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки доводи скаржника не містять аргументованих і переконливих обґрунтувань того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Зазначені Скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Скаржник зазначив, що існує низка рішень судів першої та апеляційної інстанцій у аналогічних справах з протилежними правовими висновками, проте, не зазначив номери справ, за результатами розгляду яких суди першої та апеляційної інстанцій прийняли такі судові рішення.

Суд не вважає наведені Скаржником аргументи такими, що дають підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до власного розуміння та тлумаченням стороною норм права через призму обставин справ, а в цілому - до заперечення результату розгляду справи судом.

Доводи, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятим судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Крім того, Скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.07.2019 у справі №904/3918/18, предметом позову якій було визнання протиправним та скасування рішення. Однак Суд зазначає, що у справі №927/1220/20 суди попередніх інстанцій встановили факт існування договірних відносин щодо надання послуг розподілу електричної енергії між сторонами.

Також Скаржник зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 у справі №910/17955/17. Проте у справі №910/17955/17 предметом позову було скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення від 15.02.2017 №37456, оформленого протоколом від 18.04.2017 №704. Натомість у справі №927/1220/20 про стягнення 18 927,07 грн суди попередніх інстанцій встановили відсутність доказів оскарження і скасування рішення комісії, оформленого протоколом №1993 від 01.07.202, таким чином воно є чинним та підлягає виконанню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Касаційний господарський суд також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Разом з тим, Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства (змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності), Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №927/1220/20 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає заяву Скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №927/1220/20 за касаційною скаргою Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко