ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021р. Справа № 904/3457/21
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітака-ПВ» , м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Актіс Груп», м. Дніпро

Про: стягнення 222 750, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Ітака-ПВ» (позивач) звернувся до ТОВ «Актіс Груп» (відповідач) з позовом про стягнення 222 750, 00 грн. заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної сплати орендної плати за договором оренди спецтехніки з екіпажем (оператором, механіком) №Д22/ВН від 29.05.17р. (укладеним між сторонами) за період березень - травень 2018р.

Ухвалою суду від 19.04.21р. було відкрите провадження у справі №904/3457/21 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Актіс Груп» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував , зазначаючи наступне: під час викладення своїх позовних вимог позивач не врахував положення п.5.8 договору, відповідно до якого акти здачі - приймання наданих послуг підписуються сторонами по факту відпрацьованих годин, згідно змінного рапорту (змінних рапортів) кожні 15 календарних днів; в порушення вищезазначеному пункту договору позивач порушив порядок складання актів ( замість складання актів кожні 15 календарних днів акти складалися лише раз на місяць); позивачем на надано змінний рапорт відпрацьованих годин; а тому відповідач звернувся до суду з окремим клопотанням про витребування від позивача копій акту приймання-передачі спецтехніки з екіпажем (оператором, механіком) та затверджених сторонами змінних рапортів ( які б підтверджували вартість надання послуг, яка зазначена в актах здачі-приймання наданих послуг). Також відповідач у відзиві на позов зазначає, що зміст пунктів 5.10. та 5.11. договору оренди не містять умову, що у випадку відмови від підписання чи не повернення підписаних актів (відповідачем) зазначені акти є прийнятими орендарем та підлягають оплаті. Вказує, що з наданих позивачем «PrintScreen» екрану взагалі не зрозуміло , які саме акти направлялися на електрону пошту відповідача та за якими договорами; крім того - не зрозуміло , яким чином відповідач повинен був підписати ці акти, адже вони не передані в паперовому вигляді, а в паперовому вигляді вони були направлені лише у грудні 2019р. Окрім того - заперечував проти твердження щодо реєстрації податкових накладних позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних на підтвердження існування у відповідача заборгованості перед позивачем (оскільки факт наявності або відсутності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає лише на наявність або відсутність права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту; зареєстрована чи не зареєстрована податкова накладна не є доказом, що підтверджує обставини надання послуг, в тому числі і не підтверджує правильність розрахунку заборгованості ).

Ухвалою суду від 17.05.21р. було задоволено клопотання ТОВ «Актіс Груп» про витребування доказів; витребувано від ТОВ «Ітака-ПВ» копію (ії) акту (ів) приймання-передачі спецтехніки з екіпажем ( оператором, механіком) та затверджені сторонами змінні рапорти , які б підтверджували вартість надання послуг, яка зазначена в актах здачі-приймання наданих послуг.

28.05.21р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів ( на виконання ухвали суду від 17.05.21р.) - копії акту приймання-передачі спецтехніки з екіпажем ( оператором, механіком) від 29.05.17р. ( із зазначенням, що оригінал цього акту знаходиться у відповідача ). Також позивач вказав , що сторонами не підписувались змінні рапорти, оскільки підписання змінних рапортів не є імперативною умовою договору ; натомість єдиним обов`язковим документом для фінансово-бухгалтерської звітності та проведення розрахунків є акт приймання-передачі наданих послуг .

ТОВ «Ітака-ПВ» (позивач) у відповіді на відзив (поміж-іншим) заперечував проти обставин , викладених у відзиві, зазначаючи, що сторонами не підписувались змінні рапорти, оскільки це не є імперативною умовою договору ; натомість єдиним обов`язковим документом для фінансово-бухгалтерської звітності та проведення розрахунків є акт приймання-передачі наданих послуг, як відповідно до законодавства України, так і відповідно до умов договору оренди спецтехніки з екіпажем ( оператором , механіком) №Д22/ВН від 29.05.17р. Також зазначає, що пунктом 5.3. договору встановлено, що орендар сплачує оренду плату протягом дії договору двічі на місяць протягом 5-ти календарних днів після підписання актів про підтвердження користування об`єктом оренди, які є невід`ємною частиною договору і є основним документом для проведення розрахунків. Відповідачем, як орендарем техніки жодного разу змінні рапорти не складалися і не направлялися ТОВ «Ітака-ПВ», а виходячи із правовідносин, які склалися між сторонами, заповнення таких змінних рапортів повинен був здійснювати саме орендар ( відповідач ) та направляти їх на затвердження орендодавцю. Під час співробітництва з відповідачем за інші часи він сплачував орендну плату без змінних рапортів. За актом наданих послуг №17 від 31.03.18р. відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 21 450, 00 грн., після чого залишився борг по цьому акту у сумі 39 600, 00 грн.

ТОВ «Актіс Груп» (відповідач) своїм правом на надання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 продовжено період карантину до 30.06.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021р. №611 продовжено період карантину до 31.08.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до п.4 ст. 11 ГПК України , суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

У ст. 342 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що скарга має бути розглянута у 10 денний строк.

Одночасно, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004)

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно з приписами ст.114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.17р. між ТОВ «Ітака-ПВ»(орендодавець) та ТОВ «Актіс Груп» (орендар) укладено договір оренди спецтехніки з екіпажем (оператором, механіком) №Д22/ВН, у порядку та на умовах якого орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування спецтехніку, визначену у цьому договорі ( об`єкт оренди ), забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію , а орендар зобов`язався прийняти в тимчасове володіння та користування об`єкт оренди під керуванням екіпажу ( оператора, механіка) орендодавця і зобов`язався сплачувати орендодавцю орендну плату (п.1.1. договору).

Об`єкт оренди: каменедробарка ЕХТЕС С12+, який має наступні технічні ознаки: державний номер НОМЕР_1 ; дата випуску 2008 рік; колір жовтий; номер двигуна МВБ 07741; номер шасі НОМЕР_2 ; вартість об`єкта оренди 5 400 000, 00 гривень; право власності орендодавця підтверджується - свідоцтво НОМЕР_3 . (п.1.2.-1.2.9 договору.).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що об`єкт оренди використовуватиметься орендарем для цілей виконання робіт по дробленню гірничої маси, відповідно до вказівок орендаря.

Відповідно до п. 3.1. договору об`єкт оренди передається орендарю за його заявкою не пізніше 7 днів після її приймання орендодавцем до виконання. Передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (п.3.3. договору).

Згідно з п. 4.1. договору строк оренди становить до 31 грудня 2017 року. Якщо орендодавець у строк за п`ятнадцять календарних днів до закінчення строку оренди не заявить про намір припинити це договір, то строк оренди об`єкта оренди продовжується ще на один календарний рік. (п.4.2. договору). Пунктом 5.1. договору передбачено, що розмір орендної плати становить: 1650, 00 грн. з ПДВ за одну мотогодину.

Відповідно до п.5.3. договору орендар сплачує орендну плату протягом дії договору двічі на місяць протягом 5-ти календарних днів після підписання актів про підтвердження користування об`єктом оренди, які є невід`ємною частиною даного договору і є основним документом для проведення розрахунків.

Згідно до п. 5.5. договору вартість оренди по договору визначається сторонами по результатам відпрацьованих мотогодин та фіксується в змінних рапортах, що затверджуються представниками замовника та виконавця ( складаються по формі, що додається до договору).

Акти здачі-приймання наданих послуг ( виконаних робіт) підписуються сторонами по факту відпрацьованих годин згідно змінного рапорту (змінних рапортів) кожні 15 календарних днів. (п.5.8. )

Пунктом 5.9. договору встановлено, що узгоджену у відповідному акті здачі-приймання наданих послуг вартість оренди у відповідному періоді орендар перераховує орендодавцю протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання такого акту.

Акт здачі-приймання наданих послуг складається орендодавцем та надається на підпис орендарю кожні 15 днів. Уповноважений представник орендаря протягом одного робочого дня перевіряє наданий виконавцем акт та у разі відсутності зауважень підписує його (п.5.10.).

Відповідно до пункту 5.11 договору встановлено, що в разі наявності зауважень до наданого орендодавцем акту здачі-приймання наданих послуг орендар надає орендодавцю обґрунтовану письмову відмову від підписання акту протягом 1-го робочого дня з дня його отримання.

В пункті 9.4. договору сторони погодили, що кожна із сторін має право розірвати цей договір в односторонньому порядку , попередньо письмово повідомити по це другу сторону за 15 днів.(а.с.13-16).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору орендодавець (позивач) передав орендарю (відповідачу ) об`єкт оренди каменедробарку на підставі акту приймання-передачі від 29.05.2017 р. для використання його за цільовим призначенням відповідно до умов договору (а.с.93).

За твердженням позивача, він свої зобов`язання за вищезазначених договором виконав належним чином та надав послуги з оренди обладнання у період березень-червень 2018р. на загальну суму 244 200, 00 гр. На підтвердження цієї обставини позивач посилається на акти про надання послуг №17 від 31.03.18 р. на суму 61 050, 00грн., №22 від 30.04.18 р. на суму 61 050, 00 грн., №27 від 31.05.18 р. на суму 61 050, 00 грн. та №32 від 30.06.18р. на суму 61 050, 00 грн. В цих актах вказані кількість відпрацьованих машиногодин , ціна та загальна вартість наданихпослуг (а.с.20-23).

Також зазначає, що вищезазначені акти були підписані лише з його боку та надіслані на електрону та поштову адресу відповідача для підписання; однак станом на час звернення з цим позовом до суду відповідач ці акти на адресу позивача не повернув, жодних зауважень та будь-яких заперечень щодо їх змісту від відповідача позивачу не надходило.

Окрім того, зазначає, що за актом наданих послуг №17 від 31.03.18р. на суму 61 050, 00 грн. відповідач здійснив оплату в розмірі 21 450, 00 грн. У зв`язку з несплатою вартості послуг за вищезазначеними актами за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 222 750, 00 грн. ( за період березень червень 2018р.).

Судом встановлено , що 10.12.19р. позивач направив на адресу відповідача лист вих.№1/0912 від 09.12.19р. з доданими до нього вищезазначеними актами про надання послуг (що підтверджується описом вкладення у цінний лист (форма 107), в якому наведено перелік актів , направлених на адресу відповідача; та квитанцією про оплату послуг ПАТ «Укрпошти») (а.с.36-37). Зазначений лист разом з актами наданих послуг відповідач отримав 16.12.19р. ( що підтверджується відповіддю №39-Ю-02-522 від 15.01.20р. заступника директора Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» Ізотова А.І. на адресу директора ТОВ «Ітака ПФ») (а.с.38). Відповідачем жодних доказів направлення на адресу позивача зауважень до наданих ним актів здачі-приймання наданих послуг або надання орендодавцю обґрунтованої письмової відмови від підписання цих актів не надано.

В той же час , суд погоджується із запереченнями відповідача стосовно того , що позивачем не надано належних доказів надсилання на електронну адресу відповідача вищезазначених актів наданих послуг (оскільки з наданих позивачем скріншотів не зрозуміло, які саме акти направлялися на електрону пошту відповідача та за якими договорами; та не надано доказів підписання їх електронним цифровим підписом.).

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.20р. позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію вих.№1/2002 від 20.02.20р. про оплату заборгованості за договором на суму 222 750, 00 грн. (а.с.32-33). У зв`язку з незадоволенням вищезазначеної претензії позивач був вимушений звернутися з цим позовом до суду.

На час винесення рішення у справі відповідачем доказів погашення заборгованості не надано ; не надано також доказів ,які б були підставою для визнання судом вищезазначених актів здачі-приймання( надання послуг) недійсними , або доказів ,які б спростовували надання позивачем послуг в обсязі , зазначеному в цих актах .

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1. ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України). За користування майном з наймача стягується плата, розмір якої встановлений договором найму ( ст. 762 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог; ніж докази , наведені відповідачем в обґрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог (оскільки відповідачем на час винесення рішення у справі не надано суду належних доказів не отримання від позивача орендних послуг за договором у період березень червень 2018р.; доказів не отримання від позивача вищезазначених актів наданих послуг поштою; доказів надсилання на адресу позивача обґрунтованої відмови від писання цих актів протягом одного робочого дня з дня їх отримання . Також суд враховує ту обставину, що позивач в установленому законом порядку зареєстрував податкові накладні , що відображають надання послуг за цим договором у податковій звітності ( що відповідно до правової позиції ВС у постановах від 04.11.19р.у справі №905/49/15 та від 29.01.20 р. у справі № 916/922/19 у сукупності з іншими доказами можуть свідчити про дійсність господарських операцій ) . За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі. В той же час, вищенаведені заперечення відповідача суд оцінює критично з тих же підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Актіс Груп» ( 49044, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд.4, офіс 502; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітака-ПВ» (49027, м. Дніпро, вул. Фучика, буд.18, оф.536; ): 222 750, 00 грн. заборгованості та 3 341, 25 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 06.07.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв