ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Дніпро Справа № 904/4727/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б., розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2021р. у справі № 904/4727/20 (суддя - Золотарьова Я.С., м. Дніпро)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2021р. позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 133 255,68 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 3 724,08 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що позивач мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст. 121 Статуту залізниць та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Зазначив, що наявність вільних під`їзних колій на станції за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення. Дослідивши розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, здійснені позивачем та додані до позовної заяви, суд прийшов до висновку, що вони є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично вірними.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2021р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 136 979,76 грн. задовольнити частково, стягнувши з відповідача 504, 96 грн. плати за користування вагонами, судові витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги стягнути з позивача.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої заперечення апелянт зазначає, що оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до помилкового рішення судом, ґрунтуючись на висновках, зроблених після неповного та необ`єктивного з`ясування всіх дійсних обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Стверджує, що відомості плати за користування вагонами форми ГУ -46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92, складені для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за вказаними актами, були підписані відповідачем із запереченнями. Таким чином, відповідач був готовий прийняти раніше спірні вагони, які були затримані залізницею на підходах до станції Терни. Господарський суд Дніпропетровської області при прийнятті оскаржуваного рішення не приділив уваги наявним доводам відповідача у їх сукупності, а також судом не здійснено належного аналізу документального обґрунтування відсутності вини ПрАТ "Північний ГЗК" у затримці вагонів, що стало наслідком задоволення позовних вимог в повному обсязі за відсутності належних на те підстав.

Поїзний диспетчер планує процес роботи станції, у тому числі надає вільні колії для приймання подорожніх власних вагонів для ПрАТ "Північний ГЗК". З урахуванням того, що позивачем не надано належних доказів зайнятості колій, а також не доведено вини відповідача у зайнятості вищезгаданих колій, що спричинило затримку спірних вагонів на підходах до ст. Терни, можливо дійти висновку, що вагони затримувалися на підходах до ст. Терни з причин, що не залежать від відповідача. Отже, починаючи з 17 год. 10 хв. 01.03.2020р. відповідач був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказу № 891, а позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів. Таким чином, відповідач готовий сплатити плату за користування вагонами за час з з 14 год. 25 хв. 01.03.2020р. 17 год. 10 хв. по 01.03.2020р., тобто за 2 год. 45 хв. затримки на суму 504,96 грн. з ПДВ. Збір за зберігання вантажу за наказом № 891 складає 0,00 грн., оскільки затримка триває менше однієї доби.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач вважає оскаржуване рішення господарського суду по даній справі законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Зазначає, що п. 6 договору передбачено, що вагони, які прибули на ст. Терни для ПрАТ "Північний ГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 12 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Але, подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Тобто, після здійснення передавальних операцій на одній із зазначених колій станції тільки від відповідача залежить щоб вагони були вчасно забрані на його під`їзну колію під вантажні операції, а колії станції були вивільнені для інших операцій, у т.ч. для прийому інших вагонів, що прибувають на адресу ПрАТ "Північний ГЗК".

Позивач стверджує, що п. п. 8,10 договору визначено, що подавання вагонів на під`їзну колію і здавання вагонів з під`їзної колії на станцію Терни здійснюється за повідомленням власника колії відповідальному працівнику залізниці, яке передається в телефонному режимі не пізніше ніж за 2 години до готовності прийняти або здати вагони залізниці. Відповідно, на підставі такого повідомлення, певна колія, на яку планується приймання поїзду заздалегідь резервується, для гарантії того, що вантаж вчасно, без перешкод буде виставлений та відправлений (прийнятий). Відтак, маючи повідомлення, що за дві години на колію буде виставлено маршрут на відправку, е доцільно приймати на неї інший потяг, який має прибути на станцію, оскільки не має достовірного підтвердження, що ПрАТ "Північний ГЗК" його вчасно прийме на свою під`їзну колію. Тому посилання відповідача на те, що за умови зайнятості з його вини не всіх колій станції, позивач мав можливість доставити і передати йому спірні вагони, суперечать дійсним обставинам справи.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі. Вирішено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

14.12.2017 між залізницею (далі позивач) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі відповідач, власник колії) було укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Предметом цього договору є експлуатація під`їзної колії, яка належить власнику колії, що примикає до станції Терни стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до станції Рядова стрілкою № 8 до колії №VI станції Рядова; під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Відповідно до п. 5 Договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень, форми ГУ-2; у разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

У абзаці 1 пункту 6 Договору передбачено, що вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПРАТ "Північний ГЗК", подаються локомотивом Залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні; подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 (пункт 8 договору).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).

Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (п. 12 договору).

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).

Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці, зокрема, за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017р. до 23.12.2022р. включно.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На виконання вищезазначеного договору, у березні 2020р. на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" прибував поїзд № 3005, індекс 4677-18-4573 у складі 52 вагонів з вантажем "концентрат залізорудний".

В перевізних документах станцією призначення було вказано станцію Терни Придніпровської залізниці, вантажоотримувачем - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

01.03.2020р. о 17:10 год. у зв`язку з тим, що на станції призначення Терни на той час сталося скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані ним на свою під`їзну колію, було видано наказ № 229 про затримку 52 вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Мусіївка Придніпровської залізниці.

На виконання наказу на станції Мусіївка було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 15 від 01.03.2020р. і негайно передано повідомлення № 96 про затримку вагонів на станцію призначення та до інформаційно-обчислювального центру залізниці.

Станція призначення Терни проінформувала відповідача про затримку вагонів з його вини, передавши йому 01.03.2020р. о 18:10 год. копію зазначеного повідомлення.

02.03.2020р. о 13:45 год. було видано наказ № 224 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Мусіївка було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 13 від 02.03.2020р.

Також станцією затримки Мусіївка додатково складено акт загальної форми № 13 від 01.03.2020р., в якому зазначено час початку та закінчення затримки вагонів.

Відтак, спірні вагони простоювали на станції Мусіївка (на підходах до станції призначення) з вини відповідача з 01.03.2020р. - 17:10 год. до 02.03.2020р. - 13:45 год., відповідно період затримки вагонів склав 20 год.. 35 хв.

Після прибуття поїзда на станцію призначення Терни та здійснення технічного огляду вагони були підготовлені для передачі на під`їзну колію відповідача 03.03.2020р. в 0:35 год., про що прийомоздавальник залізниці під підпис повідомила представника відповідача. Про передачу повідомлення зроблено відповідний запис у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Терни.

З моменту запланованого часу подачі вагонів було складено акт загальної форми № 842 від 02.03.2020р., у якому зазначено, що порожні вагони готові до подавання на під`їзну колію відповідача, простоюють в очікуванні забирання їх локомотивом вантажовласника.

Затримка загонів тривала до 04.03.2020р., про що складено акт загальної форми № 859 від 04.03.2020р., після чого вагони були забрані відповідачем на свою під`їзну колію.

Відтак, вагони поїзда 3005 простоювали додатково на коліях станції Інгулець з 03.03.2020р. - 0:35 год. до 04.03.2020р. - 4:15 год., тобто протягом 27 год. 40 хв.

Відповідно до актів, зазначених вище, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення та на станції призначення Терни склав 48 год. 15 хв.

Весь час затримки поїзда на підходах до станції призначення та на ст. Терни спірні вагони перебували у користуванні відповідача, і за цей час залізницею було нараховано плату за користування вагонами, та включено до відомостей плати за користування вагонами №№ 03049153, 05039097, 06039102, 06039103, які відповідач підписав із зауваженнями, визнав нараховані суми частково.

Також у березні 2020р. на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" прибував поїзд № 9302, індекс 4630-414-4573 у складі 58 порожніх вагонів.

В перевізних документах станцією призначення було вказано станцію Терни Придніпровської залізниці, вантажоотримувачем - Приватне акціонерне товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

01.03.2020р. о 11:50 год. у зв`язку з тим, що на станції призначення Терни на той час сталося скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані ним на свою під`їзну колію, було видано наказ № 891 про затримку 58 вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Чаплине Придніпровської залізниці.

На виконання наказу на станції Чаплине було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 1 від 01.03.2020р. і передано повідомлення № 94 про затримку вагонів на станцію призначення та до інформаційно-обчислювального центру залізниці.

Станція призначення Терни проінформувала відповідача про затримку вагонів з його вини, передавши йому 01.03.2020р. о 14:25 год. копію зазначеного повідомлення.

Також станцією затримки Чаплине додатково складено акт загальної форми № 8668 від 01.03.2020р., в якому зазначено час початку затримки вагонів.

05.03.2020р. було видано наказ № 41 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Чаплине було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 3 від 05.03.2020р. та акт загальної форми № 8715 від 05.03.2020р., в яких зазначено час закінчення затримки вагонів 05.03.2020р. - 9:45 год.

Оскільки повідомлення про затримку вагонів було вручене відповідачу з запізненням, період затримки вагонів на станції Чаплине з вини відповідача обчислюється з моменту вручення повідомлення до видання наказу про закінчення затримки, тобто з 01.03.2020р. -14:25 год. до 05.03.2020р. - 9:45 год., відповідно період затримки вагонів склав 91 год. 20 хв.

Після прибуття поїзда на станцію призначення Терни та здійснення технічного огляду 42 вагони цього поїзда були підготовлені для передачі на під`їзну колію відповідача 07.03.2020р. в 5:00 год., про що прийомоздавальник залізниці під підпис повідомила представника відповідача. Про передачу повідомлення зроблено відповідний запис у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Терни.

З моменту запланованого часу подачі вагонів було складено акт загальної форми, у якому зазначено, що порожні вагони готові до подавання на під`їзну колію відповідача, простоюють в очікуванні забирання їх локомотивом вантажовласника.

Затримка вагонів з вини вантажовласника тривала до 07.03.2020р. 10:10 год., після чого вагони були забрані локомотивом відповідача на його під`їзну колію. Про закінчення затримки було складено акт загальної форми № 901 від 07.03.2020р.

Так, відповідно до акту загальної фірми № 901 від 07.03.2020р., 42 вагони додатково простоювали на станції Терни з вини відповідача з 07.03.2020р. - 5:00 год. до 07.03.2020р. -10:10 год., тобто протягом 5 год. 10 хв.

Відповідно до актів загальної фірми № 907 від 07.03.2020 та № 917 від 09.03.2020 додатково простоювали на станції Терни з вини відповідача 14 вагонів цього поїзда з 07.03.2020 - 20:10 год. до 09.03.2020 - 0:30 год., тобто протягом 28 год. 20 хв.

Відтак, відповідно до зазначених вище актів, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення та на станції призначення Терни з вини відповідача склав: для 42 вагонів - 96 год. 30 хв., для 14 вагонів - 119 год. 40 хв.

Весь час затримки поїзда на підходах до станції призначення та на станції Інгулець спірні вагони перебували у користуванні відповідача, і за цей час залізницею було нараховано плату за користування вагонами, та включено до відомостей плати за користування вагонами №№ 08039059, 08039104, 09039105, 10039106, які відповідач визнав тільки частково, відомості підписав із зауваженнями.

Також за час затримки поїзда на станції Чаплине залізницею було нараховано збір за зберігання вантажів, який включено до накопичувальної картки № 17039039 від 17.03.2020р., яку відповідач також підписав із зауваженням.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника позивачем було нараховано плату за користування спірними вагонами у розмірі 133 255,68 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 3 724,08 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду за захистом своїх порушених прав.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Положеннями ч. 5 ст. 307 ГК України, що кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Приписами статей 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" № 273/96-ВР від 04.07.1996р. законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із ст. 17 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі по тексту Статут залізниць України) перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах.

Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017р.

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084 (зі змінами та доповненнями).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. (ст. 6 Статуту залізниць України).

Відповідно до положень ст. ст. 46, 47 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором. контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Правилами користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, встановлено порядок і умови обліку і нарахування плати за користування вагонами, а саме:

- п. 3: "Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами ф.ГУ-46к..., які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23... ";

- п. 4: "Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами";

- п. 6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника";

- п. 8: "У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери";

- п. 9: "Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ";

- п. 10: "Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом...) ";

- п. 12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. При цьому, час до 30 хвилин не враховується, а час 30 хвилин і більше враховується як повна година".

Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087.

Пунктом 4 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. за № 864/5085 (далі Правила) встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерам вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаженні (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Матеріали справи свідчать, що у березні 2020р. на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" прибував поїзд № 3005, індекс 4677-18-4573 у складі 52 вагонів з вантажем "концентрат залізорудний" та поїзд № 9302 індекс 4630-414-4573 у складі 58 порожніх вагонів.

В перевізних документах станцією призначення було вказано станцію Терни Придніпровської залізниці, вантажоотримувачем - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до актів, складених залізницею, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення та на станції призначення Терни з вини відповідача склав: для 42 вагонів - 96 год. 30 хв., для 14 вагонів - 119 год. 40 хв.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки повідомлення про затримку вагонів було вручене відповідачу із запізненням, період затримки вагонів на станції Чаплине з вини відповідача обчислюється з моменту вручення повідомлення до видання наказу про закінчення затримки, тобто з 01.03.2020р. -14:25 год. до 05.03.2020р. - 9:45 год., відповідно період затримки вагонів склав 91 год. 20 хв.

Несвоєчасне вивільнення відповідачем приймально-відправних колій станції Терни від власного вантажу, що прибув на його адресу унеможливило виконання залізницею своїх зобов`язань за договором, а також доставки власних вагонів на станцію призначення його одержувачу ПрАТ "Північний ГЗК".

Внаслідок затримки вагонів, на станції призначення Терни і на підході до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезень та руху інших поїздів.

Пунктом 9 Правил встановлено, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Колегія суддів зазначає, що зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005р. № 507).

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій, що визначається технічно-розпорядчим актом станції, разом з цим, зазначене не спростовує вини відповідача, якщо він допустив скупчення вагонів на станції призначення внаслідок бездіяльності у їх забиранні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2018р. у справі № 904/7535/17 та колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020р. у справі № 908/1925/19, від 23.06.2020р. у справі № 908/1746/19, від 06.04.2020р. у справі № 908/1417/19.

Приписами п. 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Таким чином, враховуючи наведені положення п. 46 Статуту залізниць України терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000р. № 644 визначено порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору.

Термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу (п. п. 4, 5 Правил зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000р. № 644).

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним у Тарифному керівництві № 1, затвердженому наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника) у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (п. 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (п. 8 Правил зберігання вантажів).

При цьому, нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу у вагонах незалежно від місця їх затримки за весь період затримки понад термін безоплатного користування здійснюється залізницею за регульованим тарифом за фактом затримки вагонів, що слідують за адресою одержувача, якщо така затримка сталася з вини одержувача.

Водночас, загальні норми п. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів, що передбачають право залізниці на нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу за регульованим тарифом, застосовуються незалежно від місця затримки вантажу, за умов доведення вини одержувача у такій затримці.

Актами загальної форми ГУ-23 та ГУ-23а підтверджується факт скупчення вагонів на станції Терни під час видачі залізницею наказів № 229 від 01.03.2020р. та наказу № 891 від 01.03.2020р. про затримку вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Мусіївка та Чаплине Придніпровської залізниці відповідно з вини ПрАТ "Північний ГЗК".

Матеріали справи свідчать про те, що залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію.

Обов`язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною, та час знаходження вагонів під технологічними операціями при видачі наказу про затримку не передбачені жодним законодавчим актом, як і жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинно бути зайнято. Змістом Договору такого обов`язку також не передбачено.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника залізницею нараховано плату за користування вагонами за відомостями форми ГУ-46 № 03049153, 05039097, 06039102, 06039103, 08039059, 08039104, 09039105, 10039106 у розмірі 133 255,68 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою №17039039 від 17.03.2020 в розмірі 3 724,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що наявність вільних під`їзних колій на станції за обставин відсутності з боку відповідача належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів щодо забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у виникнення зазначеного скупчення внаслідок бездіяльності останнього.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвели до помилкового рішення суду, ґрунтуючись на висновках, зроблених з неповним та необ`єктивним з`ясуванням всіх дійсних обставин, що мають значення для справи при ухваленні оскаржуваного рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2021р. у справі № 904/4727/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Т.А. Верхогляд

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков