РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 м. КиївСправа № 910/1888/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БІОГАЗЕНЕРГО";

до: державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ";

про: стягнення 2.106.735,11 грн.

Суддя Балац С.В.

в.о. секретаря судового засідання Просов В.М.

Представники:

позивача: Тітов І.С.;

відповідача: Зеленковський О.О.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОГАЗЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (далі - відповідач) про стягнення 2.106.735,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 30.07.2019 № 475/01, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 2.106.735,11 грн., з яких: 826.478,36 грн. - пеня, 968.191,13 грн. - штраф та 312.065,62 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1888/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 29.03.2021.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням наступного: посилання позивача на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20 є безпідставним, оскільки таке рішення не набрало законної сили; наведені позивачем оперативні дані стосовно обсягу товарної продукції, відпущені за перші 10 та 20 днів квітня 2020 не підтверджені даними адміністратора комерційного обліку;джерелом надходження грошових коштів для продавців електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою національної енергетичної компанії "УКРЕНЕРГО"; позивачем не подано до суду належних доказів понесення витрат на правову допомогу.

Ухвалою-повідомленням від 05.04.2021 № 910/1888/21 сторони процесу повідомлені про призначення підготовчого засідання на 22.04.2021.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про наступне: рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20 набрало законної сили; національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" не є стороною договору від 30.07.2019 № 475/01; позивачем додані до матеріалів справи належні та допустимі докази понесених витрат на правову допомогу.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про наступне: твердження позивача, що обов`язок відповідача виникає з дати затвердження відповідної постанови регулятора та строк його виконання становить 2 дні суперечить змісту п. 10.4, оскільки виникнення обов`язку відповідача залежить не лише від прийняття постанови регулятором, але і від дати отримання актів відповідачем від позивача; позивачем невірно визначені періоди нарахування заявлених до стягнення сум; національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" приймає участь у спірному зобов`язанні шляхом його безпосереднього виконання у зв`язку з покладенням на неї спеціальних обов`язків, що передбачені законом.

До господарського суду надійшли клопотання відповідача про залучення до участі у справі національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кабінету міністрів України та національної енергетичної компанії "УКРЕНЕРГО" в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум.

В підготовчому засіданні 22.04.2021 суд на місці ухвалив:

- відхилити клопотання відповідача про залучення до участі у справі національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кабінету міністрів України та національної енергетичної компанії "УКРЕНЕРГО" в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки рішення суду жодним чином не вплине на права та обов`язки таких осіб.

- оголосити перерву в підготовчому засіданні до 31.05.2021.

В підготовчому засіданні 31.05.2021 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.06.2021.

До господарського суду надійшла заява позивача про приєднання до матеріалів справи доказів понесених витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні 14.06.2021 оголошено перерву до 05.07.2021

До господарського суду надійшли письмові пояснення позивача в яких останній надав до суду уточнений розрахунок сум, заявлених до стягнення (без зміни розміру таких сум).

В судовому засіданні 05.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем (виробником за "зеленим" тарифом) та відповідачем (гарантованим покупцем), укладено договір від 30.07.2019 № 475/01 (далі - Договір), відповідно до предмету якого виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).

Пунктом 2.5 Договору визначено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП, для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

Положеннями пункту п. 3.1 Договору передбачено, що обсяг фактичного проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 1 Порядку.

Умовами пункту 3.3 Договору визначено, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Між сторонами Договору укладено додаткову угоду № 1383/01/20 до Договору, відповідно до якої сторони виклали ст.ст. 1-7 Договору у новій редакції.

Зокрема, як вбачається з п. 2.4 Договору (в редакції додаткової угоди) продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до п. 3.3 договору (в редакції додаткової угоди) оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так у квітні 2020 відповідач придбав у позивача на умовах Договору електричну енергію на суму 14.618.970,52 грн. (обсяг електричної енергії становить 3.474.156,00 кВт*год), що підтверджується актом купівлі-продажу за квітень 2020 від 30.04.2020, який підписаний сторонами, скріплений відбитками їх печаток та наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 826.478,36 грн. - пені та штрафу в сумі 968.191,13 грн. Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 312.065,62 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 10.1 глави 10 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом визначено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 10.4 глави 10 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20, (яке набрало законної сили 15.03.2021), зокрема, встановлено:

"Судом встановлено, що у квітні 2020 року відповідач придбав у позивача на умовах Договору №475/01 від 30.07.2019 електричну енергію на суму 14618970,52 грн (обсяг електричної енергії становить 3474156,00 кВт*год), що підтверджується актом купівлі-продажу за квітень 2020 року від 30.04.2020, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець" (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Крім того, позивачем долучено до відповіді на відзив інформацію АКО (адміністратора комерційного обліку електричної енергії), яким є Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія "Укренерго" (лист вих. №01/24570 від 08.07.2020), відповідно до якої вказано, що до 10 числа квітня 2020 року відповідачем було придбано 1603468 кВт*год електричної енергії, до числа квітня 2020 року - 2678096 кВт*год електричної енергії, загалом у квітні 2020 року - 3474156 кВт*год електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2020 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято Постанову №995, якою затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у квітні 2020 року, на рівні ,48 грн (без ПДВ).

Таким чином, відповідач зобов`язаний був здійснити остаточні розрахунки з позивачем за придбану у квітні 2020 року електричну енергію у строк до 29.05.2020 включно.

Судом встановлено, що 16.04.2020 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у сумі 372243,01 грн (призначення платежу - за електроенергію, відпущену у квітні 2020 року) та 24.04.2020 - грошові кошти у розмірі 415425,70 грн (призначення платежу - за електроенергію, відпущену у квітні 2020 року), що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, копії яких долучені позивачем до позовної заяви.

Таким чином, оскільки у квітні 2020 року відповідачем було придбано у позивача електричну енергію на умовах Договору №475/01 від 30.07.2019 на загальну суму 14618970,52 грн, тоді як відповідачем було здійснено оплату за електричну енергію у загальному розмірі 787668,71 грн, у відповідача виникла заборгованість у сумі 13831301,81 грн.".

Пунктом 4.6 укладеного між сторонами спору Договору визначено, що відповідач несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку, відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З відповідача може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата відповідачем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків відповідача на поточні рахунки виробників за "зеленим" тарифом.

Судом встановлено, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 826.478,36 грн., штрафу в сумі 968.191,13 грн. та 3 % річних в сумі 312.065,62 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з огляду на наступне:

- рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20 набрало законної сили, в розумінні приписів частини 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20 повернуто;

- норми законодавства не є підставою позову, підстави позову - фактичні обставини (обставини порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором);

- національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" не є стороною укладеного між сторонами спору Договором, яким, в свою чергу, передбачена відповідальність відповідача за невиконання грошових зобов`язань.

- оперативні дані стосовно обсягу товарної продукції, відпущені за перші 10 та 20 днів квітня 2020 підтверджені даними адміністратора комерційного обліку, що встановлено в рішенні господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20.

Клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум судом відхилено, приймаючи до уваги те, що:

- станом на момент вирішення спору по суті, основна заборгованість відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами спору Договором за квітень 2020 в сумі 13.831.301,81 грн. не погашена, навіть при наявності рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2020 у справі № 910/8366/20 про стягнення такої заборгованості, яке набрало законної сили;

- як вбачається із загальнодоступних джерел (www.gpee.com.ua), відповідач здійснює погашення заборгованості перед виробниками електричної енергії в значних сумах, в той час, як перед позивачем така заборгованість не погашена жодним чином, що свідчить про недобросовісну поведніку відповідача у господарських відносинах з позивачем.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 3/21, укладений між позивачем та адвокатом Тітовим І.С.

Так позивачем, в підтвердження здійснення оплати наданих послуг за вказаним договором подані до суду: звіт про надані послуги станом на 02.06.2021 на суму 18.000,00 грн.; детальний опис надання послуг станом на 02.06.2021 на суму 18.000,00 грн.; проміжний акт наданих послуг від 05.02.2021 № 1 на суму 14.000,00 грн.; акт наданих послуг від 02.06.2021 № 2 на суму 4.000,00 грн.; платіжне доручення від 14.05.2021 № 2362 на суму 14.000,00 грн. та платіжне доручення від 02.06.2021 № 2518 на суму 2.000,00 грн.

Підтвердженою сумою сплати позивачем на користь адвоката Тітова І.С. є сума 16.000,00 грн.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 № 922/445/19 містяться наступні висновки: "Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.".

Таким чином, за висновками суду, сума витрат позивача на правничу допомогу підялгає стягенню з відповідача в сумі 18.000,00 грн., приймаючи до уваги подання пзивачем до суду доказів, які свідчать про обсяг наданих послуг з правової допомоги на таку суму.

Приймаючи вказані вище обставини судом відхилені заперечення відповідача проти заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 та пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, ідентифікаційний код: 43068454) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІОГАЗЕНЕРГО" (Україна, 07201, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, ВУЛИЦЯ РОЗВАЖІВСЬКА, будинок 192, ідентифікаційний код: 33593431) пеню в сумі 826.478 (вісімсот двадцять шість тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 36 коп., штраф в сумі 968.191 (дев`ятсот шістдесят вісім тисяч сто дев`яносто одна) грн. 13 коп., 3 % річних в сумі 312.065 (триста дванадцять тисяч шістдесят п`ять) грн. 62 коп., витрати на правову допомогу в сумі 18.000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 31.601 (тридцять одна тисяча шістсот одна) грн. 03 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09 липня 2021 року

Cуддя С.В. Балац