01.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1374/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву б/н (вх№1531/21) від 28.01.2021, додаткову заяву б/н (вх№9632/21) від 15.06.2021 Фізичної особи-підприємця Демкович Ігоря Богдановича про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури,
в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій
Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство освіти і науки України,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Демкович Ігоря Богдановича,
про визнання недійсним договору оренди, зобов"язання звільнити нежитлове приміщення та повернути його державі,
від прокуратури: Гринда Ігор Ізидорович - прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури, (посвідчення №057693 від 29.10.2020);
від позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях: Гречко Христина Миронівна - заступник начальника юридичного відділу, (довіреність №38 від 15.09.2020; наказ №23-к від 13.02.2020; положення про юридичний відділ);
від відповідача: Борзих Артем Васильович - адвокат, (довіреність №8 від 23.01.2020; свідоцтво серія ІФ №001067 від 13.05.2016);
від позивача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу: не з"явились;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: не з"явились.
Фізична особа-підприємець Демкович Ігор Богданович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою б/н (вх№1531/21) від 28.01.2021, додатковою заявою б/н (вх№9632/21) від 15.06.2021 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з Івано-Франківської місцевої прокуратури понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Заяви в порядку частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України призначено до розгляду в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо відшкодування відповідачу за рахунок Івано-Франківської місцевої прокуратури судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 825,00грн. Вважає їх завищеними, необґрунтованими та документально непідтвердженими. Просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні заяв відповідача.
Представники позивача ІФНТУНГ та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судове засідання не з"явились, хоча про дату час та місце були належним чином повідомлені ухвалою суду від 16.06.2021.
Беручи до уваги приписи частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи те, що вище вказані учасники справи ухвалою суду від 16.06.2021 належним чином повідомлені про судове засідання, а їх явка не визнавалась судом обов"язковою, суд прийшов до висновку, про розгляд заяви у їх відсутності.
Розглянувши матеріали справи, всебічно повно та об"єктивно з"ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються вимоги заяв б/н (вх№1531/21) від 28.01.2021, б/н (вх№9632/21) від 15.06.2021 та заперечення, суд дійшов висновку про часткове відшкодування відповідачу за рахунок Івано-Франківської місцевої прокуратури судових витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 відмовлено в позові першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях; Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу до відповідача Фізичної особи-підприємця Демкович Ігоря Богдановича про визнання недійсним договору оренди №09/19 від 18.03.2019; зобов"язання ФО-П Демкович І.Б. звільнити нежитлове приміщення площею 96,6кв.м., що розміщене за адресою вул.С.Тичини, 8, м. Івано-Франківськ , що перебуває на балансі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та повернути його державі в особі користувача на праві повного господарського відання Івано-Франківському національному технічному університету нафти і газу.

Правила частин 1, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України надають право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та порядку, що й судове рішення.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правилами частин 1, 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи у своїй першій заяві по суті - відзиві на позов (т.1 а.с.158) відповідач просить суд стягнути з прокуратури судові витрати на правничу допомогу. Одночасно до відзиву на позов ФО-П Демкович І.Б. подано договір про надання правничої допомоги від 06.03.2020, додаток №1 до договору, акт виконаних робіт від 24.03.2020, квитанцію №0.0..1 від 19.05.2020 на суму 10 675,00грн, квитанцію №0.0..2 від 19.05.2020 на суму 106,75грн.

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вказує частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Нормою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас Європейський суд з прав людини у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", пунктах 34-36 рішення від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України", пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" неодноразово наголошує про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, між адвокатом Борзих Артемом Васильовичем та клієнтом Фізичною особою-підприємцем Демкович Ігорем Богдановичем укладено договір про надання правничої допомоги від 06.03.2020. За цим договором адвокат взяв на себе обов"язок надати клієнту правову допомогу (пункт 1.1. договору) та представляти права та законні інтереси клієнта у господарському суді Івано-Франківської області у справі №909/1374/19 (пункт 1.2. договору).

Додатком №1 до договору - попереднім (орієнтованим) розрахунком витрат на професійну правничу допомогу сторони погодили, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом клієнту складається з гонорару у формі погодинної оплати у гривнях еквівалентно 50 євро по курсу НБУ без ПДВ за 1 робочу годину надання правової допомоги. Заходи правової допомоги складають: - аналіз матеріалів справи, готування доказів та написання відзиву на позовну заяву, проекту договору надання правничої допомоги, орієнтованого розрахунку витрат на надання правової допомоги, акту виконаних робіт за договором на надання правової допомоги, кількість витрачених годин - 7, вартість послуг - 350євро; - готування заперечень на позов, кількість витрачених годин - 1- 5; вартість послуг - 50 - 250євро; готування інших заяв з процесуальних питань (за необхідності), кількість витрачених годин - 1- 5; вартість послуг - 50 - 250євро; участь у судовому засіданні в суді першої інстанції - 50 євро/1 судове засідання; готування апеляційної/касаційної скарги /відзиву на апеляційну/касаційну скаргу (за необхідності), кількість витрачених годин - 5- 10; вартість послуг - 250 - 500євро; готування та участь у судовому засіданні в суді апеляційної/касаційної інстанції - 50-100 євро/1 судове засідання; готування інших процесуальних документів в суді апеляційної/касаційної інстанції (за необхідності), кількість витрачених годин - 1-5; вартість послуг - 50 - 250євро.

Згідно з підписаним між сторонами 24.03.2020 актом виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 06.03.2020 адвокат надав клієнту консультації щодо господарського - процесуального законодавства, цивільно-правових відносин щодо вирішення спору у справі №909/1374/19, ознайомився з матеріалами справи, підготував відзив на позовну заяву, проект договору надання правничої допомоги, орієнтованого розрахунку витрат на надання правової допомоги, акту виконаних робіт за договором на надання правової допомоги. Загалом було витрачено 7 годин на з"ясування обставин та проведення консультацій з клієнтом, збирання доказів у справі, підготовку та складання відзиву на позов.

Квитанцією №0.0..1 від 19.05.2020 з призначенням платежу "вартість правничої допомоги у справі №909/1374/19" відповідач ФО-П Демкович І.Б. перерахував на рахунок адвоката А.В.Борзих 10 675,00грн із розрахунку 7год *50 євро по курсу станом на 02.04.2020 (т.1 а.с.170) доданому до відзиву на позов б/н від 02.04.2020.

Крім того, матеріалами справи (протоколи судового засідання т.1 а. с. 228, 242, т.2 а.с.18, 51) підтверджується участь адвоката А.В.Борзих в судових засіданнях 06.10.2020, 23.11.2020, 03.11.2020, 09.12.2020.

Зважаючи на вищевикладене правове визначення обставин, які склались в даному випадку, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер спору, принципи співрозмірності та розумності заявлених до стягнення судових витрат, відсутність клопотання прокурора про зменшення судових витрат (прокурор просить суд відмовити в повному обсязі у стягненні судових витрат на правову допомогу), беручи до уваги приписи частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, які вказують на те, що судові витрати пов"язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача, суд приходить до висновку про правомірність відшкодування відповідачу понесених витрат на правову допомогу в розмірі 16 739,00грн, з яких: 10 675,00грн - судові витрати сплачені квитанцією №0.0..1 від 19.05.2020, 6 064,00грн - за участь адвоката в чотирьох судових засіданнях, із розрахунку 4 *50 євро згідно з додатком №1 до договору * 30,32 грн офіційний курс НБУ станом на 02.04.2020, який відповідач просить суд застосувати у відзиві на позов (т.1 а.с.158). Саме цей розмір судових витрат доведений, документально підтверджений та відповідає критерію розумної необхідності таких судових витрат.

При цьому судом взято до уваги приписи частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України, які вказують на те, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проте доказів сплати відповідачем адвокату коштів за участь у 4 судових засіданнях матеріали справи не містять, а інша дата визначення офіційного курсу євро до гривні сторонами в договорі непогоджена.

Одночасно судом враховано, що витрати на професійну правничу допомогу, за умови документального підтвердження обсягу наданих послуг/виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи лише має бути сплачено. Така ж правова позиція дотримана у постанові Об"єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №905/1055/19, від 09.02.2021 у справі №910/15201/17.

Що стосується вимоги відповідача про відшкодування банківської комісії в сумі 106,75грн згідно квитанції №0.0..2 від 19.05.2020, то правових підстав для її задоволення немає.

Нормою частини 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Комісія банку за перерахування коштів, поштові витрати не відносяться до переліку судових витрат визначених частиною 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України перелік, яких є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2019 у справі №200/10765/18.

Не підлягають відшкодуванню і судові витрати відповідача пов"язані з участю адвоката у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції; підготовкою та подачею відзиву на апеляційну скаргу; підготовкою та подачею заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; підготовкою та подачею двох заяв про ухвалення додаткового рішення.

Що стосується витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, то з аналізу підпункту в пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України випливає, що компетентним судом у вирішенні питання розподілу таких судових витрат є суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду справи, а не суд першої інстанції.

Що стосується судових витрат пов"язаних з підготовкою та подачею двох заяв про ухвалення додаткового рішення, то акту виконаних робіт з зазначенням часу витраченого адвокатом на написання таких заяв суду не подано, в той час, як з додатком №1 до договору від 06.03.2020 сторони погодили, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом клієнту складається з гонорару у формі погодинної оплати у гривнях еквівалентно 50 євро по курсу НБУ без ПДВ за 1 робочу годину надання правової допомоги. А отже самостійно визначити розмір витрат на правову допомогу, в цьому випадку, за відсутності відповідних доказів суд не має змоги.

Як вказують частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтями 123, 124, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Івано-Франківської місцевої прокуратури, вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76000 (ідентифікаційний код 03530483) на користь Фізичної особи-підприємця Демкович Ігоря Богдановича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 16 739,00грн (шістнадцять тисяч сімсот тридцять дев"ять грн 00коп.) судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Додаткове рішення складено 06.07.2021

Суддя С.Кобецька