ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Справа № 4/23-Б

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

за участю представників:

ПАТ КБ "Приватбанк" - Адаменко Т.С., ордер №АМ №1010952 від 30.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного Господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б (суддя Костриця О.О., повний текст ухвали складено 28.04.2021 р.)

за заявою арбітражного керуючого Шкляра О.С.

про стягнення з кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь 71671,68 грн. оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора Дочірнього підприємства "Ференс і К-Житомир" Закритого акціонерного товариства "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015

у межах справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Ференс і К-Житомир" Закритого акціонерного товариства "Транспортна компанія "Ференс і К".

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 у справі №4/23-Б заяву арбітражного керуючого Шкляра О.С. про стягнення з кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь 71 671,68 грн оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора Дочірнього підприємства "Ференс і К-Житомир" Закритого акціонерного товариства "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь арбітражного керуючого Шкляра О.С. 69 394,61 грн грошової винагороди. У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині задоволення оплати грошової винагороди та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С. про стягнення з кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь 71 671,68 грн оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора Дочірнього підприємства "Ференс і К-Житомир".

Апелянт посилається на те, що в період з 01.01.2013 року по 01.12.2015 рік, визначений ліквідатором для оплати послуг, арбітражним керуючим Шклярем О.С. не вчинялось реальних дій, спрямованих на пошук майна з метою подальшої реалізації та задоволення вимог кредиторів, що арбітражним керуючим Шклярем О.С. безпідставно затягувалася процедура банкрутства з метою збільшення заробітної плати.

Апелянт зазначає, що 24.11.2017 року АТ КБ "ПриватБанк" було направлено на адресу Міністерства юстиції скаргу на дії арбітражного керуючого Шкляра О.С. щодо неналежного виконання ним обов`язків ліквідатора в даній справі. За наслідками розгляду зазначеної скарги, Банк повідомлено, що доводи, які викладені в скарзі вже були предметом дослідження планових та позапланових перевірок діяльності арбітражного керуючого Шкляра О.С. було проведено планові та позапланові перевірки із виявленими порушеннями та відповідно винесеними приписами.

Також апелянт посилається на передчасність розгляду заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С. у зв`язку з можливістю виявлення додаткових активів банкрута.

Враховуючи вище викладене апелянт вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Житомирської області є незаконною та необґрунтованою, оскільки при затвердженні розміру винагороди ліквідатора Шкляра О.С. Господарський суд Житомирської області не взяв до уваги фактичний обсяг проведеної ліквідатором роботи та добросовісність виконання ним своїх обов`язків.

Одночасно апелянт просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропущеного строку скаржник зазначає, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали було отримано 05.05.2021 р. поштою.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б залишено без руху. Запропоновано Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: подати докази сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн. та докази надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам провадження у справі про банкрутство протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 р. поновлено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.07.2021 р. об 10:30 год.

22.06.2021 від арбітражного керуючого Шкляра О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

23.06.2021 від арбітражного керуючого Шкляра О.С. надійшло доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання 01.07.2021 з`явився представник Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Інші учасники провадження у справі та арбітражний керуючий Шкляр О.С. не забезпечили явку в судове засідання уповноважених представників.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, передбаченого статтею 273 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №4/23-Б про банкрутство Дочірнього підприємства "Ференс і К-Житомир" Закритого акціонерного товариства "Транспортна компанія "Ференс і К" (далі - ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К", боржник, банкрут).

07.08.2019 надійшла заява арбітражного керуючого Шкляра О.С. про стягнення з кредитора Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") на його користь 71 671,68 грн оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.08.2019 прийнято та призначено до розгляду у засіданні суду заяву арбітражного керуючого Шкляра О.С. про оплату послуг ліквідатора.

14.05.2020 до Господарського суду Житомирської області надійшли пояснення Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") від 13.05.2020 № 13/05 у яких заперечено щодо задоволення заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С. з огляду на наступне. Звіт ліквідатора банкрута Черниша О.М. та ліквідаційний баланс банкрута не подано, у зв`язку з чим розгляд заяви є передчасним. Арбітражним керуючим Шкляром О.С. не належним чином виконувалися повноваження ліквідатора банкрута. Оплата послуг арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора банкрута можлива лише за рахунок коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника, яке не перебуває у заставі, а не за рахунок кредиторів. (т. 10 а.с. 62-66).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.03.2021 відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С., призначено наступне судове засідання на 27.04.2021.

Розглянувши заяву арбітражного керуючого Шкляра О.С. про стягнення з кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь 71 671,68 грн. оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015, а також дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про її часткове задоволення.

Ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви арбітражного керуючого мотивована тим, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.03.2016 у справі №4/23-Б затверджено звіт арбітражного керуючого Шкляра О.С. про оплату послуг за виконання ним повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 на суму 84 658,00 грн (з урахуванням уточнення від 02.03.2016). Вищезазначена ухвала не оскаржувалася учасниками справи.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви арбітражного керуючого мотивована тим, що арбітражним керуючим у розрахунку розміру грошової винагороди, яка підлягає стягненню з АТ КБ "Приватбанк", невірно визначено розмір вимог АТ "КБ "Приватбанк" та відсоткову частку вимог кредитора у загальній сумі кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К".

Здійснивши перерахунок оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь арбітражного керуючого Шкляра О.С. підлягає 69 394,61 грн грошової винагороди, у решті вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що постановою Господарського суду Житомирської області від 04.06.2009 у справі №4/23-Б визнано банкрутом ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К", відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шкляра О.С. (а.с. 1 - 2).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.01.2017 припинено виконання повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" арбітражним керуючим Шкляром О.С. (а.с. 10 - 11).

Вище викладене свідчить, що арбітражний керуючий Шкляр О.С. виконував обов`язки ліквідатора боржника в період з 04.06.2009 по 31.01.2017.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.03.2016 затверджено звіт арбітражного керуючого Шкляра О.С. про оплату послуг за виконання ним повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 на суму 84 658,00 грн (з урахуванням уточнення від 02.03.2016).

Станом на дату затвердження вказаного звіту арбітражного керуючого Шкляра О.С. про оплату послуг питання оплати грошової винагороди арбітражного керуючого було урегульовано статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній до 21.10.2019 (далі - Закону про банкрутство).

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

За приписами пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.01.2020 вирішено подальший розгляд справи №4/23-Б про банкрутство ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" здійснювати відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи вище викладене, при розгляді заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С., враховуючться положення як Закону про банкрутство, так і Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 98 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 115 Закону про банкрутство грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Згідно з частиною 7 статті 115 Закону про банкрутство ліквідатор щомісяця звітує перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 115 Закону про банкрутство сплата грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Згідно з частиною 8 статті 41 Закону про банкрутство кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунку банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Подібним чином врегульовано питання оплати грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора банкрута Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, яка складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Відповідно до частини 3 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Тобто, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо Законом про банкрутство та Кодексом України з процедур банкрутства встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Згідно з абзацом 1 частини 6 статті 115 Закону про банкрутство кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Відповідно до частини 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Відмова від авансування, відсутність майна боржника або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора, від джерел фінансування того, чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі №916/1503/17.

З ухвали господарського суду Житомирської області від 17.03.2016 у справі №4/23-Б, вбачається, що звіт арбітражного керуючого Шкляра О.С. про оплату послуг за виконання ним повноважень ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 затверджено на суму 84 658,00 грн (з урахуванням уточнення від 02.03.2016).

Вищезазначена ухвала не оскаржувалася учасниками справи, хоча останні за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі були подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвалу суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.

А тому, за умови чинності ухвали Господарського суду Житомирської області від 17.03.2016, з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів вважає, що арбітражний керуючий (ліквідатор) має право на оплату послуг, наданих в межах справи 4/23-Б.

В заяві арбітражним керуючим Шклярем О.С. зазначено, що залишок несплаченої оплати послуг (грошової винагороди) становить 74 658,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Боржник не здійснював господарської діяльності та у боржника відсутні активи, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, про що зазначено ліквідатором банкрута Чернишом О.М. у звіті ліквідатора, який затверджено комітетом кредиторів боржника на засіданні 15.04.2021.

Оскільки комітетом кредиторів боржника затверджено підсумковий звіт ліквідатора банкрута Черниша О.М., колегія суддів вважає, що доводи АТ КБ "Приватбанк" про передчасність розгляду заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С. у зв`язку з можливістю виявлення додаткових активів банкрута є безпідставними.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оплата грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону про банкрутство конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень.

Згідно з частиною 4 статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень.

За приписами частини 1 статті 45 Закону про банкрутство, частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому Законом про банкрутство та Кодексом України з процедур банкрутства. При цьому витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді задовольняються в першу чергу.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону про банкрутство, частини 3 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до статті 26 Закону про банкрутство, статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд вправі застосувати такий принцип до розподілу між кредиторами грошової винагороди, за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення Фонду для оплати грошової винагороди ліквідатору, оскільки законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

У Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/32824/15 зазначено, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду від 30.11.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Ференс і К - Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К" з включеними до нього вимогами таких кредиторів із зазначенням черговості задоволення вимог кредиторів:

- УПФ України в Богунському районі м. Житомира на суму 123295,95 грн основного боргу (друга черга); внесено окремим рядком до реєстру вимог кредиторів боржника суми пені у розмірі 2301,45 грн. та фінансової санкції у розмірі 6678,47 грн - (шоста черга;

- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі на суму 4990,19 грн основного боргу (друга черга);

- ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі - Житомирського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" на суму 646,90 грн. основного боргу (четверта черга); на суми 85,00 грн витрат зі сплати державного мита та 40,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу (перша черга), внесено окремим рядком до реєстру вимог кредиторів боржника суми пені у розмірі 43,77 грн (шоста черга);

- ПАТ КБ "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ в особі Філії "Західне головне регіональне управління" ПАТ КБ "ПриватБанк", м. Львів на суму 2599143,00 грн (337551,04 доларів США) основного боргу (перша черга);

- ТОВ "Агро - Союз - Житомир", м. Житомир на суму 1076,98 грн основного боргу (четверта черга);

- Підприємства облспоживспілки "Авторемонтний комбінат", м. Житомир на суму 9748,34 грн (четверта черга);

- Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації на суму 7813,60 грн (четверта черга);

- Головної державної інспекції на автомобільному транспорті на суму 2040,00 грн (четверта черга);

- ПАТ "Українсько-Чеське спільне підприємство" "Велвана" на суму 1624,63 грн (четверта черга);

- Виконавча дирекція Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 4322,82 грн боргу (друга черга);

- Державна податкова інспекція у м. Житомирі на суму 3963,92 грн боргу (третя черга);

- Житомирського міського центру зайнятості на суму 7060,35 грн боргу (друга черга);

- ОСОБА_1 на суму 21377,06 грн боргу (четверта черга);

- заборгованість по заробітній платі перед колишніми працівниками боржника на суму 116424,80 грн. - до другої черги;

- заборгованість по виплаті моральної та матеріальної шкоди колишнім працівникам боржника на суму 7265,44 грн. - до другої черги;

- заборгованість перед Державним бюджетом України на суму 3048,20 грн. (судові витрати по сплаті державного мита) - до четвертої черги;

замінено кредитора у справі про банкрутство - управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира його правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі.

Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 23 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Згідно з абзацом 2 частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.08.2015 у справі №4/23-Б замінено Житомирську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області на правонаступника - Житомирську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області; замінено кредитора по справі Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на його правонаступника - Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.11.2017 замінено кредитора у справі №4/23-Б - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі (код 25924113) на його правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (код 41313540) в особі Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (код відокремленого підрозділу 41441378).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.03.2018 замінено кредитора у справі №4/23-Б - Житомирське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (ідентифікаційний код 13548797) на його правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (ідентифікаційний код 41313540) в особі Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (код відокремленого підрозділу 41441378).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.10.2018 змінено найменування кредитора у справі - ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" на АТ КБ "Приватбанк".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.08.2019 замінено кредитора у справі - Житомирську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області на правонаступника - Головне управління ДФС у Житомирській області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.01.2020 замінено кредитора у справі - Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його правонаступника - головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.05.2020 замінено кредитора у справі - Головне управління ДФС у Житомирській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Житомирській області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.01.2021 змінено найменування кредитора у справі Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної на Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 замінено кредитора у справі - Головне управління ДПС у Житомирській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Житомирській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

З вище викладеного, а також з усіх ухвал господарського суду у межах справи №4/23-Б вбачається, що загальний розмір визнаних судом кредиторських вимог до боржника, які мають бути включені до реєстру вимог кредиторів боржника, становить 2 796 252,43 грн, а саме:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 132275,87 грн (4,73%);

- Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області - 9313,01 грн основного боргу (друга черга) (0,33%);

- ВАТ "Державний ощадний банк України" - 815,67 грн (0,03 %);

- АТ КБ "ПриватБанк" - 2599143,00 грн (92,95 %);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро - Союз - Житомир" - 1076,98 грн (0,04 %);

- Підприємства облспоживспілки "Авторемонтний комбінат" - 9748,34 грн (0,35%);

- Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації на суму 7813,60 грн (0,28%);

- Головної державної інспекції на автомобільному транспорті - 2040,00 грн (0,07%);

- ПАТ "Українсько-Чеське спільне підприємство" "Велвана" - 1624,63 грн (0,06%);

- Головне управління ДПС у Житомирській області - 3963,92 грн (0,14%);

- Житомирський міський центр зайнятості - 7060,35 грн (0,25%);

- ОСОБА_1 - 21377,06 грн (0,76%).

З розрахунку розміру грошової винагороди, яка підлягає стягненню з АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що арбітражним керуючим Шкляром О.С, невірно визначено розмір вимог АТ "КБ "Приватбанк" та відсоткову частку вимог кредитора у загальній сумі кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів ДП "Ференс і К-Житомир" ЗАТ "Транспортна компанія "Ференс і К".

Перевіривши розрахунок розміру грошової винагороди пропорційно до грошових вимог кредиторів, колегія суддів дійшла висновку, що частка вимог кредитора - АТ КБ "Приватбанк" із загального розміру визнаних судом кредиторських вимог до боржника, становить 92,95 %, у зв`язку з чим розмір грошової винагороди, який підлягає стягненню з визначеного арбітражним керуючим у заяві кредитора - АТ КБ "Приватбанк", становить 69 394,61 грн. (74 658,00 грн х 92,95 %).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення заяви арбітражного керуючого Шкляра О.С. та стягнення з кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 грошової винагороди в сумі 69 394,61 грн.

Щодо посилань апелянта на неналежне виконання арбітражним керуючим обов`язків ліквідатора, колегія суддів зазначає наступне.

В процедурі банкрутства контроль за діяльністю арбітражного керуючого здійснюється комітетом кредиторів, Державним органом з питань банкрутства, господарським судом.

Згідно актів планових виїзних перевірок діяльності арбітражного керуючого Шкляра О.С. від: 20.08.2014 року та 25.05.2017 року, проведених Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області, єдиним порушенням виконання обов`язків ліквідатора ДГІ "Ференс і К-Житомир" арбітражним керуючим Шкляром О.С. зазначено несвоєчасне затвердження реєстру вимог кредиторів. В подальшому було з`ясовано, що реєстр вимог кредиторів у процедурі банкрутства Ді ї "Ференс і К-Житомир" було затверджено у відповідності вимог закону, а саме ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.11.2011 року (а.с. 123 - 126, 127 - 134).

Однак, в матеріалах справи відсутні протоколи засідань комітету кредиторів та ухвали Господарського суду Житомирської області, які містять відомості щодо невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим Шкляром О.С. покладених на нього обов`язків.

Окрім того, в період з 01.01.2013 по 01.12.2015 арбітражним керуючим Шкляром О.С. вчинялися дії щодо пошуку майна боржника, подавалися звіти, які були прийняті судом першої інстанції до відома та долучені до матеріалів справи, а також вчинялися інші необхідні дії для завершення ліквідаційної процедури.

А тому, посилання апелянта на неналежне виконання арбітражним керуючим обов`язків ліквідатора, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання апелянта на те, що арбітражним керуючим Шклярем О.С. безпідставно затягувалася процедура банкрутства з метою збільшення розміру оплати праці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно актів планових виїзних перевірок діяльності арбітражного керуючого Шкляра О.С. від: 20.08.2014 року та 25.05.2017 року, проведених Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області не виявлено такої обставини, як затягування процедури банкрутства.

Окрім того, Господарським судом Житомирської області за наслідками розгляду клопотань ліквідатора Шкляра О.С. неодноразово виносилися ухвали про продовження строку ліквідаційної процедури, які набрали законної сили та в подальшому учасниками провадження у справі не оскаржувалися.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що арбітражний керуючий ІІІкляр О.С. виконував обов`язки ліквідатора ДП "Ференс і К-Житомир" з 04.06.2009 по 31.01.2017, однак ліквідаційна процедура у справі №4/23-Б триває й на даний час, тобто вже 5-й рік після припинення його повноважень.

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

В свою чергу, доводи арбітражного керуючого ІІІкляра О.С., які містяться у відзиві на апеляційну скаргу та доповненні до відзиву підтверджують висновки суду першої інстанції та обставини які встановлено судом апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 р. у справі №4/23-Б повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "06" липня 2021 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.