ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2021 справа№ 914/2009/21

Суддя Юркевич М.В., розглянувши матеріали

заяви: ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі

ОСОБА_1 , м. Самбір Львівська область

до Самбірської міської ради Львівської області

про: скасування рішення Самбірської міської ради №7 від 06.05.2021р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив суд зупинити дію рішення Самбірської міської ради №7 від 06.05.2021р. про припинення юридичної особи некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» до прийняття рішення судом у справі про скасування рішення Самбірської міської ради №7 від 06.05.2021р.та набрання судовим рішенням законної сили.

В обгрунтування поданої заяви заявник покликається на наступні обставини.

Рішенням Самбірської міської ради №7 від 06.05.2021р. було припинено юридичну особу комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» шляхом ліквідації.

Заявник зазначає, що з 28.01.2020р. він працює на посаді лікаря-стоматолога-хірурга КНП СМР «Стоматологічна поліклініка».

09.06.2021р. заявник ОСОБА_1 отримав повідомлення підписане головою комісії з припинення юридичної особи про можливе звільнення з роботи з 25.08.2021р. у зв`язку з прийняттям Самбірською міською радою згаданого рішення.

Як стверджує заявник, у строки передбачені ГПК України, ним буде подано позов до Самбірської міської ради Львівської області про скасування рішення №7 від 06.05.2021р. про припинення юридичної особи «Стоматологічна поліклініка».

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що виконання оскаржуваного рішення та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію юридичної особи фактично призведе до звільнення з роботи та порушення конституційних прав на працю, закріплених в ст. 43 Конституції України, а саме, що державою гарантується захист від незаконного звільнення.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що на даний час до 12.07.2021р. проводиться процедура ліквідації підприємства після якої відбудеться звільнення працівників КНП СМР «Стоматологічна поліклініка», а також відбувається реалізація майна поліклініки для покриття заборгованостей. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову фактично зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі щодо скасування рішення Самбірської міської ради, яким припинено юридичну особу «Стоматологічна поліклініка».

Розглянувши заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності представлені заявником докази, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Суд зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони/зобов`язання відповідача вчиняти певні дії. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

В даному випадку заявник просив заборонити вчиняти певні дії, зокрема щодо завершення процедури ліквідації підприємства та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» та зупинити дію оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

5) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

7) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

8) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Як вбачається з резолютивної частини даної заяви, заявник просить суд застосувати два заходи забезпечення позову, зокрема це зупинення дії рішення Самбірської міської ради від 06.05.2021р. та заборона вчиняти реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи.

Крім того, заявник в тексті заяви про забезпечення позову зробив посилання на позицію Великої Палати Верховного суду, викладену в постанові у справі №260/91/19, у відповідності до якої юрисдикційна належність спорів про оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Водночас, як зазначалося судом вище з покликанням на положення ст. 137 ГПК України, законодавець визначив неможливість забезпечувати позов у спорах, що виникають з корпоративних відносин шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Тобто, запропонований заявником спосіб забезпечення позову як заборона вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації припинення юридичної особи розцінюється судом як здійснення втручання у діяльність державного органу, його повноваження, що є недопустимим.

Більше того, суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині заяви заявником не зазначається конкретної особи чи органу, якому необхідно заборонити здійснювати реєстраційні дії.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, запропоновані заявником заходи забезпечення позову фактично зупиняють дію рішення міської ради, що із поданим майбутнім позовом про скасування такого рішення мають рівнозначний результат, що є неможливим в розумінні ст. 137 ГПК України оскільки ще навіть немає спору і справа не вирішується по суті.

Крім того, суд наголошує заявнику про те, що обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову, останній покликається на п. 10 ч.1 ст. 137 ГПК України, однак у редакції норми, що вже втратила свою чинність. Так, заявник зазначив, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист чи поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Тобто у попередній редакції даної норми законодавець фактично надавав право суду застосовувати у кожній конкретній ситуації найбільш ефективний спосіб захисту прав забезпечуючи позов.

Однак, станом на сьогодні, дана норма була змінена, а саме - "позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України". Пункт 10 частини першої статті 137 в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020.

З огляду на вищенаведені обставини, оцінюючи в сукупності всі аргументи заявника, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Натомість, суд звертає увагу заявника на тому, що захистити свої порушені та оспорені права та інтереси такий зможе пред`явивши позов до суду про скасування рішення Самбірської міської ради № 7 від 06.05.2021р.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 141, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і в строки, передбачені ст.256,257 ГПК України.

Суддя М.В. Юркевич