ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 Справа № 917/492/21

м. Полтава

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс", вул. Закревського, 16, м. Київ, 02232

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Вантаж", пров. Індивідуальний, буд. 27А, м. Полтава, 36042

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (далі - позивач/ ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Вантаж" (далі - відповідач/ ТОВ "Експрес Вантаж") 298188,92 грн, в тому числі 275307,64 грн основного боргу, 8432,54 грн пені, 8254,73 грн 12% річних та 6194,01 грн втрат від інфляції. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 16875-17/2020 від 13.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач у відзиві позов не заперечує та посилаючись на скрутне матеріальне становище викликане введеним на території України карантином просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій. Також відповідач вважає неспівмірними витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення приймається в порядку визначеному ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

13.03.2020 між позивачем (Постачальник за договором) та відповідачем (Покупець за договором) був укладений договір за № 16875-17/2020 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи), згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (далі - Товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (далі - Послуги), а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти Товар і Послуги та здійснити їх оплату.

За умовами п. 1.2. Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальна кількість, ціна за одиницю Товару, що передаються за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару.

Загальна сума договору складається із вартості переданого Товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору (п. 1.4 Договору).

Згідно п. 2.3 Договору поставка Товару здійснюється за погодженням Сторін на умовах пункту 2.3. Договору:

1) ЕХW (франко завод; назва місця: склад Постачальника (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - Товар переходить у власність Покупця з моменту його передачі Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі Товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна;

2) FСА (франко-перевізник) (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - Товар переходить у власність покупця з моменту передачі Товару у розпорядження перевізника на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі Товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення Товару переходять до Покупця. Доказом передачі Товару Перевізнику є належним чином оформлені товарна (видаткова) накладна та товарно-транспортна накладна, що разом засвідчують факт передачі Постачальником Товару Покупцю.

Згідно п. 2.4, 2.5 Договору погодження Сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни Товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних і рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну, виявляє згоду на прийняття Товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти щодо невідповідності поставленого Товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття Товару від Постачальника, у тому числі Перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на Товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

За домовленістю Сторін датою поставки Товару вважається дата підписання уповноваженими представниками Сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника (п. 2.6. Договору).

Розділом 3 Договору Сторони визначили порядок розрахунків. Так, за домовленістю Сторін Товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом Сторони вважають суму, на яку Постачальник може поставити Товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту (п. 3.2. Договору).

У випадку продажу Товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату (п. 3.3 Договору).

Якщо продаж Товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі Товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття Товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (пункт 3.4 Договору).

Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику (п. 3.6 Договору).

Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого Товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (п. 3.7 Договору).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.

Згідно з пунктами 8.2 та 8.4 Договору Сторони домовились, що Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2020 року. Якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком.

На виконання зобов`язань за Договором позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 325307,64 грн за наступними видатковими накладними:

- від 06.11.2020 № SI на суму 730,14 грн; строк оплати - до 27.11.2020;

- від 10.11.2020 № SI на суму 767,52 грн; строк оплати - до 01.12.2020;

- від 11.11.2020 № SI на суму 12936,12 грн; строк оплати - до 02.12.2020;

- від 11.11.2020 № SI на суму 3516,30 грн; строк оплати - до 02.12.2020;

- від 12.11.2020 № SI на суму 3639,54 грн; строк оплати - до 03.12.2020;

- від 12.11.2020 № S3 на суму 7326,90 грн; строк оплати - до 03.12.2020;

- від 13.11.2020 № SI на суму 1839,60 грн; строк оплати - до 04.12.2020;

- від 13.11.2020 № SI на суму 5518,92 грн; строк оплати - до 04.12.2020;

- від 13.11.2020 № SI на суму 1275,00 грн; строк оплати - до 04.12.2020;

- від 13.11.2020 № SI на суму 32854,74 грн; строк оплати - до 04.12.2020;

- від 14.11.2020 № SI на суму 21500,64 грн; строк оплати - до 05.12.2020;

- від 14.11.2020 № SI на суму 1468,20 грн; строк оплати - до 05.12.2020;

- від 16.11.2020 № SI на суму 2030,22 грн; строк оплати - до 07.12.2020;

- від 16.11.2020 № SI43 на суму 27167,70 грн; строк оплати - до 07.12.2020;

- від 16.11.2020 № SI на суму 1353,48 грн; строк оплати - до 07.12.2020;

- від 20.11.2020 № SI на суму 26539,50 грн; строк оплати - до 11.12.2020;

- від 20.11.2020 № SI на суму 5942,22 грн; строк оплати - до 11.12.2020;

- від 12.01.2021 № SI на суму 19936,68 грн; строк оплати - до 02.02.2021;

- від 12.01.2021 № SI на суму 4787,64 грн; строк оплати - до 11.02.2021;

- від 12.01.2021 № SI на суму 26562,72 грн; строк оплати - до 02.02.2021;

- від 12.01.2021 № SI на суму 100874,58 грн; строк оплати - до 11.02.2021;

- від 12.01.2021 № SI на суму 6019,68 грн; строк оплати - до 02.02.2021;

- від 12.01.2021 № SI на суму 10719,60 грн; строк оплати - до 11.02.2021.

Зазначені видаткові накладні підписані обома сторонами без зауважень (копії видаткових накладних - в матеріалах справи).

Зі змісту видаткових накладних випливає що сторонами було погоджено відтермінування оплати товару.

Позивач зазначає, що разом із згаданими вище видатковими накладними відповідачу були вручені рахунки на оплату отриманого товару (копії рахунків - в матеріалах справи).

Також на підтвердження здійснених відповідачу поставок товару позивачем надано копії товаро-транспортних накладних: № SHP від 10.11.2020; № SHP від 12.11.2020; № SHP від 13.11.2020; № SHP від 13.11.2020; № SHP від 13.11.2020; № SHP від 14.11.2020; № SHP від 16.11.2020; № SHP від 16.11.2020; № SHP від 16.11.2020; № SHP від 20.11.2020; № SHP від 12.01.2021; № SHP від 12.01.2021; № SHP від 12.01.2021; № SHP від 12.01.2021; № SHP від 12.01.2021; № SHP від 12.01.2021.

Позивач стверджує, що відповідач за отриманий товар вчасно не розрахувався, здійснивши лише часткову оплату на суму 50 000,00 грн 18.01.2021.

На підтвердження вказаної часткової оплати позивачем надано копію повідомлення банку АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 18.01.2021.

Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем за поставлений по Договору товар у розмірі 275307,64 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору позивач відповідно до п. 5.2 та п. 5.3 Договору нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021 на суму 8432,54 грн;

- 12% річних за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021 на суму 8254,73 грн;

- інфляційні втрати за загальний період з грудня 2020 року по лютий 2021 року на суму 6194,01 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 275307,64 грн основного боргу, 8432,54 грн пені, 8254,73 грн 12% річних та 6194,01 грн. втрат від інфляції.

Відповідач у відзиві проти суми боргу не заперечує, проте посилаючись на скрутне матеріальне становище викликане введеним на території України карантином просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій.

На підтвердження свого матеріального стану відповідачем надано копію балансу ТОВ "Експрес Вантаж" на 31.03.2021, згідно якого чистий збиток товариства за І квартал 2021 року склав 5754,4 тис. грн.

При прийнятті рішення суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами для виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач поставив позивачу товар на суму 325307,64 грн, який останній оплатив частково, на суму 50000,00 грн. Заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 275307,64 грн; строк оплати поставленого товару відповідачем порушено.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем суми боргу за поставлений позивачем товар.

Отже позов в частині стягнення 275307,64 грн основного боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021 на суму 8432,54 грн, 12% річних за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021 на суму 8254,73 грн, а також інфляційні втрати за загальний період з грудня 2020 року по лютий 2021 року на суму 6194,01 грн.

Відповідно до пунктів 5.2., 5.3. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.

Враховуючи вказані норми позивачем правомірно нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021, 12% річних за загальний період з 27.11.2020 по 02.04.2021, а також інфляційні втрати за загальний період з грудня 2020 року по лютий 2021 року.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних і встановлено їхню правильність.

Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 8432,54 грн пені, 8254,73 грн 12% річних та 6194,01 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач у відзиві просить суд не застосовувати до нього штрафні санкції, в тому числі пеню, 12% річних та інфляційні витрати, посилаючись на свій скрутний фінансовий стан. На підтвердження свого фінансового стану відповідач посилається на наявність у нього заборгованості по заробітній платі, що підтверджується судовими рішеннями по справах №№ 552/1950/21, 552/1951/21, 552/1954/21, 552/1953/21, 552/1952/21, а також на те, що у зв`язку із пандемією Ковід-19, роботи на підприємстві розпочалися лише з 11.05.2021, що призвело до збитковості підприємства. У якості доказу на підтвердження збитковості ТОВ "Експрес-Вантаж" надано копію балансу станом на 31.03.2021, згідно якого чистий збиток товариства за І квартал 2021 року склав 5754,4 тис. грн.

На вказане клопотання відповідача суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що нормами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено право суду на зменшення лише неустойки (штрафу чи пені). При цьому 12% річних та інфляційній втрати, нарахування яких передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а отже зменшення судом сум річних та інфляційних не передбачено чинним законодавством.

Разом з тим, зважаючи на суму боргу відповідача перед позивачем, яка складає 275307,64 грн, суд не вбачає суму нарахованої позивачем пені (8432,54 грн) надмірно великою, оскільки сума пені становить менше ніж 4% від суми заборгованості. Також суд враховує те, що відповідач приймаючи товар та підписуючи накладні вже під час дії карантинних заходів, знав про наявну ситуацію та розумів необхідність своєчасної оплати.

Таким чином суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім цього, позивач у позові вказує, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 40285,00 грн, в тому числі 4485,00 грн судового збору та 35800,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві позивач вказує, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складається із фактично понесених позивачем витрат в сумі 17600,00 грн та витрат, які очікується понести в сумі 18200,00 грн.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію свідоцтва адвоката Спиридонова О.В. про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 001709, виданого 08.11.2019;

- копію договору № 29/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 29.03.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Спиридоновим О.В.;

- копію додаткової угоди від 29.03.2021 до договору № 29/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 29.03.2021;

- довіреність б/н від 29.03.2021 на представництво адвокатом Спиридоновим О.В. інтересів ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс" в Господарському суді Полтавської області.;

- опис наданих послуг за договором № 29/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 29.03.2021 на суму 17600,00 грн., який підписано адвокатом та позивачем;

- платіжне доручення № 641 від 01.04.2021 про сплату позивачем на користь адвоката Спиридонова О.В. 17600,00 грн за юридичні послуги згідно договору № 29/03/2021-1ПД.

Згідно п. 1 додаткової угоди від 29.03.2021 до договору № 29/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 29.03.2021 (далі - Додаткова угода) сторони договору домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить:

1.1. за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Полтавської області позовної заяви - 17600,00 грн;

1.2. за представництво клієнта та ведення справи у Господарському суді Полтавської області в процесуальному статусі позивача, у тому числі участь у судових засіданнях - 1600,00 грн за 1 годину втраченого часу адвоката.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди винагороди, згідно з пунктом 1.1 Додаткової угоди сплачується клієнтом на умовах 100% попередньої оплати. А винагорода, що передбачена п. 1.2 Додаткової угоди, сплачується клієнтом після виконання всіх умов основного Договору на підставі акту приймання-передачі.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17600,00 грн (винагорода адвоката за підготовку та написання позовної заяви).

Щодо витрат позивача за представництво адвокатом клієнта та ведення справи у Господарському суді Полтавської області (п. 1.2 Додаткової угоди), то вказані витрати, орієнтовна сума яких позивачем вказана в розмірі 18200,00 грн, не підтверджені актом приймання-передачі, як це визначено в п. 2 Додаткової угоди.

Відповідач у відзиві просить суд зменшити витрати позивача на правничу допомогу. Посилаючись на незначну складність спору відповідач вважає співмірною суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно наданого позивачем опису наданих послуг за договором про надання правової допомоги адвокатом надано послуги з:

- вивчення та аналізу документів, що підтверджують наявність спору - 1 год - 1600,00 грн;

- вивчення та аналіз чинного законодавства України, яким врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи, підготовка та узгодження з клієнтом правової позиції по справі, збір доказів - 1,5 год - 2400,00 грн;

- вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини - 0,5 год - 800,00 грн;

- опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви з розрахунками (на 17 аркушах) і додатками (54 найменувань), а також направлення копій матеріалів позовної заяви на адресу ТОВ "Експрес Вантаж" - 8,0 год - 12800,00 грн.

Суд зазначає, що даний спір виник в результаті невиконання відповідачем умов договору поставки товару в частині своєчасної оплати товару (порушені норми ЦК України та ГК України). Вивчення судової практики за подібними спорами, опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову не потребують значного часу. Справа не є складною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

(є малозначною), існує стала судова практика.

Враховуючи це суд погоджується із твердженням відповідача щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, вказані адвокатом години не відповідають дійсним витратам часу. Проте, з врахування обсягу позовної заяви, зокрема доволі об`ємного розрахунку стягуваних сум пені, річних та інфляційних суд не погоджується із вказаною відповідачем співмірною сумою витрат у розмірі 3000 грн. Зважаючи на обсяги позовної заяви суд вважає співмірними витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн (5 год. х 1600,00 грн).

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 8000,00 грн.

Також судом встановлено, що позивачем при поданні позову надлишково сплачено судовий збір на суму 12,17 грн.

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки ціна позову складає 298188,92 грн, то судовий збір за подання позову до господарського суду має складати 4472,83 грн.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову платіжними дорученнями № 642 від 01.04.2021 на суму 2270,00 грн та № 643 від 01.04.2021 на суму 2215,00 грн сплачено судовий збір на загальну суму 4485,00 грн. Тобто, за подання позову позивачем надлишково сплачено судовий збір у розмірі 12,17 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір в розмірі 12 грн. 17 коп., надлишково сплачений платіжним дорученням № 643 від 01.04.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/492/21, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Вантаж" (пров. Індивідуальний, буд. 27А, м. Полтава, 36042; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (вул. Закревського, 16, м. Київ, 02232; ) 275307 грн 64 коп основного боргу, 8432 грн 54 коп пені, 8254 грн 73 коп 12% річних, 6194 грн 01 коп втрат від інфляції, 4472 грн 83 коп судового збору, 8000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (вул. Закревського, 16, м. Київ, 02232; ) з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у сумі 12 грн. 17 коп., який сплачено платіжним дорученням № 643 від 01.04.2021 (оригінал платіжного доручення № 643 від 01.04.2021 на суму 2215,00 грн знаходиться в матеріалах справи № 917/492/21).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук