номер провадження справи 34/72/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 Справа № 908/1321/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Коцар А.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/1321/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж», ідентифікаційний код юридичної особи 21242894 (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 16)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехсистеми», ідентифікаційний код юридичної особи 34910526 (69065, м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, буд.6, кв. 24)

про стягнення 486780 грн 99 коп.

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Гордеюк О.В., довіреність від 01.12.2020; ордер серії ХВ№63920 від 16.06.2021; посвідчення № 1074 від 24.05.2007 (в режимі відеоконфренції);

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» з позовною заявою № 02/0135 від 29.04.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехсистеми» 486780 грн 99 коп. згідно з договором оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020 та судові витрати у справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 справу № 908/1321/21 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.05.2021 у справі № 908/1321/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 01.06.2021 о 10 год. 20 хв., про що сторони повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 01.06.2021 не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд, у зв`язку з неявкою представників сторін.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 17.06.2021 об 11 год. 40 хв.

01.06.2021 до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву.

09.06.2021 до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив з доказами направлення іншій стороні.

В судовому засіданні 17.06.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив засідання. Перевірив явку представників сторін. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відводів складу суду не заявлено. Права та обов`язки представникові позивача зрозумілі.

Суд оголосив про надходження відповіді на відзив.

Представник позивача підтримав позов та відповідь на відзив.

Судом прийнято до розгляду відзив та відповідь на відзив.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 01.07.2021 о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 01.07.2021 здійснювалась відеоконференція та фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Судом заслухано вступне слово представника позивача. Представником позивача зазначено, що позивачем буде подано заяву про стягнення судових витрат у даній справі.

Згідно з позовними вимогами, позивач вказує на договір оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020, за яким позивачем відповідачеві було передано обладнання, зазначене у Специфікації № 1 до договору. Факт оренди обладнання за договором підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг з оренди) за лютий 2020 вересень 2020. Відповідачем орендну плату сплачено несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на день подання позову до суду за відповідачем рахується прострочена заборгованість за договором оренди в сумі 395 200 грн 00 коп. За прострочення здійснення орендних платежів, позивачем нараховано відповідачеві 24 161 грн 73 коп. пені, 27 664 грн 00 коп. штрафу, 30 273 грн 66 коп. інфляційних втрат та 9 481 грн 60 коп. 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до відзиву, відповідач визнає вимоги позивача частково. Посилається на форс-мажорні обставини та Закон України № 692-ІХ від 16.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19», незадовільний стан майна та готовність щодо мирного врегулювання спору.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві, посилаючись на не доведення відповідачем викладених у відзиві обставин належними доказами.

В судовому засіданні 01.07.2021 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» (орендодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерготехсистеми» (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець надає, а орендар отримує в оренду обладнання найменуванням та кількістю у відповідності до Специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) на строк: з 04.02.2020 по 03.04.2020 (60 календарних днів).

Відповідно до третього розділу договору, орендна плата за день оренди складає 1980 грн 00 коп. Орендар перераховує авансовий платіж на поточний рахунок орендодавця у розмірі 59400 грн 00 коп. протягом трьох календарних днів з моменту підписання договору (до моменту передачі обладнання в оренду). Оплати орендар здійснює протягом п`яти календарних днів з моменту підписання щомісячних актів здачі-приймання наданих послуг з урахуванням раніше перерахованого авансу.

У специфікації, додатку № 1 до договору, сторони вказали найменування обладнання (Установка УВМ-10-10/20(-70)Л У1, в т.ч. кабель КГ 4*95 для заживлення (20м), ящик з рубільником та запобіжниками ЯРП, вакуумпровід за заставною ціною 800 000 грн 00 коп. Сторони у Специфікації визначили заставну суму 800 000 грн 00 коп.

04.02.2020 сторони склали та підписали акт здачі-приймання обладнання в оренду.

Додатковою угодою № 1 від 02.04.2020 до договору сторони змінили строк оренди - з 04.02.2020 року по 02.06.2020 року.

Додатковою угодою № 2 від 22.05.2020 до договору сторони змінили п. 4.2 договору та строк оренди - з 04.02.2020 року по 31.07.2020 року.

Додатковою угодою № 3 від 30.07.2020 сторони змінили строк оренди - з 04.02.2020 року по 30.09.2020 року.

Факт оренди обладнання підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг з оренди):

- від 29.02.2020 року за лютий 2020 року на суму 51 480,00 грн.,

- від 31.03.2020 року за березень 2020 року на суму 61 380,00 грн.,

- від 30.04.2020 року за квітень 2020 року на суму 59 400,00 грн.,

- від 31.05.2020 року за травень 2020 року на суму 61 380,00 грн.,

- від 30.06.2020 року за червень 2020 року на суму 59 400,00 грн.,

- від 31.07.2020 року за липень 2020 року на суму 61 380,00 грн.,

- від 31.08.2020 року за серпень 2020 року на суму 61 380,00 грн.,

- від 30.09.2020 року за вересень 2020 року на суму 59 400,00 грн.

Загальна вартість орендної плати за обладнання за весь період складає 475 200,00 грн.

30.09.2020 строк оренди обладнання за договором закінчився.

Орендар частково оплатив орендну плату в сумі 80 000,00 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: № 628 від 03.02.2020 у розмірі 40 000,00 грн, № 408 від 03.03.2020 у розмірі 10 000,00 грн та № 664 від 22.05.2020 у розмірі 30 000, 00 грн (з призначенням платежу оплата за орендоване обладнання).

Листом № 12/0425 від 23.11.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою оплатити заборгованість з орендної плати та повернути орендоване майно.

18.12.2020 орендоване обладнання було повернуто відповідачем позивачу, що підтверджується ТТН № 18/12/20 від 18.12.2020.

Претензією № 12/0047 від 04.02.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою провести оплату боргу за договором оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020.

У відзиві на претензію вих. № 77 від 25.02.2021 відповідач посилався на форс-мажорні обставини, у зв`язку з карантинними обмеженнями, скрутним фінансовим становищем та можливість здійснити платежі за графіком.

Заборгованість з орендної плати в сумі 395 200, 00 грн. відповідачем залишилась не сплаченою.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехсистеми» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» 486780 грн 99 коп., з яких: 395 200 грн 00 коп. - основна заборгованість згідно з договором оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020, 24 161 грн 73 коп. пеня, 27 664 грн 00 коп. штраф, 30 273 грн 66 коп. - інфляційні втрати та 9 481 грн 60 коп. 3% річних, було предметом позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020 (зі специфікацією та додатковими угодами), який за своєю правовою природою є договором оренди.

Доказів розірвання, припинення чи визнання недійсним договору сторонами не надано.

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 вказаного кодексу предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. (ч.ч 1, 2 ст. 763 ЦК України).

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (ст. 765 ЦК України).

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020, відповідач отримав від позивача обладнання (Установка УВМ-10-10/20(-70)Л У1, в т.ч. кабель КГ 4*95 для заживлення (20м), ящик з рубільником та запобіжниками ЯРП, вакуумпровід за заставною ціною 800 000 грн 00 коп., про що 04.02.2020 сторони склали та підписали акт здачі-приймання обладнання в оренду.

Факт оренди відповідчем обладнання позивача у період з 04.02.2020 по 30.09.2020 на загальну суму 475 200 грн 00 коп. підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг з оренди): від 29.02.2020 року за лютий 2020 року на суму 51 480,00 грн, від 31.03.2020 року за березень 2020 року на суму 61 380,00 грн, від 30.04.2020 року за квітень 2020 року на суму 59 400,00 грн, від 31.05.2020 року за травень 2020 року на суму 61 380,00 грн, від 30.06.2020 року за червень 2020 року на суму 59 400,00 грн., від 31.07.2020 року за липень 2020 року на суму 61 380,00 грн, від 31.08.2020 року за серпень 2020 року на суму 61 380,00 грн, від 30.09.2020 року за вересень 2020 року на суму 59 400,00 грн.

Згідно з п. 3.3 договору оплати орендар здійснює протягом п`яти календарних днів з моменту підписання щомісячних актів здачі-приймання наданих послуг з урахуванням раніше перерахованого авансу.

Відповідачем своєчасно та у повному обсязі передбачена договором оренди оплата не здійснювалась, всього за даним договором за заявлений період сплачено 80 000,00 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: № 628 від 03.02.2020 у розмірі 40 000,00 грн, № 408 від 03.03.2020 у розмірі 10 000,00 грн та № 664 від 22.05.2020 у розмірі 30 000, 00 грн (з призначенням платежу оплата за орендоване обладнання).

18.12.2020 орендоване обладнання було повернуто відповідачем позивачеві, що підтверджується ТТН № 18/12/20 від 18.12.2020.

Прострочена заборгованість з орендної плати в сумі 395 200, 00 грн. (475 000 грн 00 коп. 80 000 грн 00 коп.) відповідачем залишилась не сплаченою.

Наявність простроченого боргу у відповідача перед позивачем за даним договором оренди підтверджується актом звірки від 24.09.2020, підписаним з боку обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Отже, факт оренди обладнання за актами та несвоєчасне часткове погашення заборгованості і наявність спірного простроченого боргу підтверджується первинними документами та актом звірки між сторонами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими, правомірно заявленими та документально підтвердженими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 395 200 грн 00 коп. простроченої заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди № 2020-01-27-1 від 27.01.2020.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не доведено факт відсутності підстав для оплати позивачеві заборгованості з орендної плати в сумі 395 200 грн 00 коп. Посилання відповідач на Закон України № 692-ІХ від 16.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» судом до уваги не приймаються, оскільки стосуються плати за користування нерухомим майном. Незадовільний стан орендованого майна, на який посилається відповідач у відзив не підтверджений документально.

Відповідачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами наявність підстав для його звільнення від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, як встановлено судом, зобов`язання з оплати орендної плати за договором, з урахуванням п. 3.3. договору, вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, повинні були виконані відповідачем наступним чином: за лютий 2020 року на суму 51 480,00 грн до 05.03.2020 (включно); за березень 2020 року на суму 61 380,00 грн 06.04.2020 (включно), за квітень 2020 року на суму 59 400,00 грн до 05.05.2020 (включно), за травень 2020 року на суму 61 380,00 грн до 05.06.2020 (включно), за червень 2020 року на суму 59 400,00 грн до 06.07.2020 (включно), за липень 2020 року на суму 61 380,00 грн до 05.08.2020 (включно), за серпень 2020 року на суму 61 380,00 грн до 07.09.2020 (включно), за вересень 2020 року на суму 59 400,00 грн до 05.10.2020 (включно).

Як встановлено судом, всього за даним договором за заявлений період відповідачем сплачено 80 000,00 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: № 628 від 03.02.2020 у розмірі 40 000,00 грн, № 408 від 03.03.2020 у розмірі 10 000,00 грн та № 664 від 22.05.2020 у розмірі 30 000, 00 грн та актом звірки.

Прострочена заборгованість з орендної плати в сумі 395 200, 00 грн відповідачем залишилась не сплаченою.

Згідно з п. 4.2 договору ( в редакції додаткової угоди № 2 від 22.05.2020) у разі несвоєчасного перерахування орендної плати, орендар сплачує орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру заборгованості, за кожен день прострочення.

За прострочення більш ніж 30 календарних днів додатково застосовується штраф 7% від розміру заборгованості.

Позивачем заявлено до стягнення 24 161 грн 73 коп. неустойки (пені) за загальний період прострочення з оплати орендної плати з 23.05.2020 по 06.04.2021 з дотриманням шестимісячного строку нарахування, а також 27 664 грн 00 коп. 7% штрафу за прострочення, що складає більше 30 календарних днів.

Судом за допомогою ІПС «Законодавство» перевірено розрахунок позивачем суми пені, заявленої до стягнення, та з урахуванням строків виникнення прострочення, беручи до уваги ч.5 ст. 254 ЦК України, визнано обґрунтованими та такими що підлягають стягненню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 22 037 грн 04 коп. пені та 27 664 грн 00 коп. штрафу (395 200 грн 00 коп.* 7%). В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 2 124 грн 69 коп. пені, суд відмовляє, як у безпідставно заявлених до стягнення.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 917/194/18; від 09.02.2018 у справі N 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі N 911/1351/17, від 25.05.2018 у справі N 922/1720/17).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми закону, з урахуванням вищенаведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 30 273 грн 66 коп. інфляційних втрат за загальний період з квітня 2020 по квітень 2021 та 9 481 грн 60 коп. 3% річних за загальний період з 06.04.2020 по 27.04.2021.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за допомогою ІПС «Законодавство» та визнав обґрунтованими та такими, що заявлені правомірно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9 403 грн 94 коп. 3% річних. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 77 грн 66 коп. 3% річних суд відмовляє, з урахуванням вищевказаних помилок позивача при визначенні початку прострочення з оплати орендної плати, беручи до уваги ч. 5 ст. 254 ЦК України.

30 273 грн 66 коп. інфляційних втрат за загальний період з квітня 2020 по квітень 2021 позивачем нараховано обгрунтовано.

При цьому, при розрахунку інфляційних втрат суд враховує правила їх нарахування та висновки, викладені у постанові ОП КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір відноситься на сторони пропорційно задоволеним вимогам. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 268 грн 67 коп. судового збору. Решта судового збору - 33 грн 04 коп. покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом буде розглянуто заяву позивача щодо стягнення інших судових витрат після подання заяви у встановленому законом порядку з поданням відповідних доказів на їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехсистеми», ідентифікаційний код юридичної особи 34910526 (69065, м. Запоріжжя, вул. Рельєфна, буд.6, кв. 24) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж», ідентифікаційний код юридичної особи 21242894 (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 16) 395 200 (триста дев`яносто п`ять тисяч двісті) грн 00 коп. основного боргу, 22 037 (двадцять дві тисячі тридцять сім) грн 04 коп. пені, 27 664 (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 00 коп. штрафу, 30 273 (тридцять тисяч двісті сімдесят три) грн 66 коп. інфляційних втрат, 9 403 (дев`ять тисяч чотириста три) грн 94 коп. 3% річних та 7 268 (сім тисяч двісті шістдесят вісім) грн 67 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 2 124 грн 69 коп. пені, 77 грн 66 коп. 3% річних та 33 грн 04 коп. судового збору відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.07.2021.

Суддя А.О. Науменко