ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2021 Справа № 905/285/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання Куц Д.Ф.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Пем-Енерговугілля".

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго".

Про стягнення 569128,84 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про стягнення коштів у сумі 569128,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони є учасниками багатостороннього договору від 11.06.2015, який укладений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 №263 "Про особливості регулювання відносин в сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження". 20.07.2015 між сторонами був укладений договір АУП-20-07/00003 купівлі-продажу електричної енергії. За період з травня 2015 року по лютий 2017 року було сплачено на користь ПАТ "Донбасенерго" суму 46603013,30 грн, з яких на думку позивача, 569128,84 грн є сумою перерахованою понад суму, що мала б бути перерахована відповідачу. Отже, позивач, нормативно обґрунтовуючи вимогу статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просить стягнути спірну суму з відповідача.

28.04.2021 був поданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що вимоги позивача суперечать умовам Багатостороннього договору від 11.06.2015 та умовам Договору АУП-20-07/00003 купівлі-продажу електричної енергії від 20.07.2015, а також заявлені після спливу позовної давності, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

18.05.2021 представником позивача надано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, за змістом якого позивач просить задовольнити позов з підстав викладених у позові.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, визначаються Законом України "Про електроенергетику" (редакція якого буде застосована судом при розгляді цієї справи станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про електроенергетику", купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

26.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику", згідно з яким особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов`язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 №263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" (далі - Постанова № 263) встановлено, що електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, продається на цій території суб`єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб`єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб`єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 08.05.2015 №273 "Про затвердження переліку виробників електричної енергії" було затверджено Перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, до якого ввійшла і ВП Старобешівська ТЕС ПАТ "Донбасенерго".

Відповідно до п.п.3, п.10 Постанови №263 позивач, який провадить діяльність на неконтрольованій території здійснює купівлю електричної енергії, яка відпускається виробниками електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, відповідно до умов багатостороннього договору.

11.06.2015 позивачем, відповідачем та іншими учасниками ринку електричної енергії, які здійснювали діяльність на неконтрольованій території, було укладено Багатосторонній договір між учасниками ринку еклектичної енергії (далі - Багатосторонній договір), предметом якого є, зокрема, визначення принципів, порядку та механізму взаємодії між сторонами договору, які виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом та постачанням, купівлею та продажем електричної енергії на неконтрольованій території (т.1 а.с.10-21).

Відповідно до преамбули Багатостороннього договору, сторонами договору є суб`єкти електроенергетики, які здійснюють діяльність з виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії на території, на які органи державної влади тимчасового не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження які підписали договір та/або приєднались до нього.

Багатосторонній договір підписаний позивачем як постачальником, а відповідачем виробником електричної енергії.

За умовами Багатостороннього договору відповідач є одним з виробників електроенергії на тимчасово неконтрольованій території, в той час як ПрАТ "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" здійснювало діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Донецької області та відповідно до пункту 2 протоколу від 25.06.2015 Загальних зборів Делегованих представників сторін Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії було приєднано до Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії.

Згідно з п.п.2.5.1, п.2.5 Багатостороннього договору, сторони зобов`язані продавати всю електричну енергію, що виробляється на ринку електричної енергії у відповідності до умов договору та прямих двосторонніх договорів, укладених у відповідності до нього.

Відповідно до п.п.2.5.2, п.2.5 Багатостороннього договору, сторони зобов`язані укласти двосторонні договори, в тому числі прямі, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.2.6.1. Багатостороннього договору, постачальники здійснюють купівлю електричної енергії у Виробників електроенергії за тарифами, затвердженими Координаційним центром, на межі балансової належності електричних мереж (у місцях поставки електричної енергії).

За змістом п.2.6.2 Багатостороннього договору, постачальники електричної енергії забезпечують збір платежів від споживачів та їх розподіл у відповідності до алгоритму, передбаченого Правилами ринку.

Пунктом 5.2 Багатостороннього договору передбачено, що розподіл коштів за електричну енергію здійснюється відповідно до алгоритму, затвердженого Координаційним центром.

Відносини між сторонами договору, а також сторонами договору та споживачами регулюються цим договором, діючими двосторонніми договорами, а також договорами, укладених на виконання Постанови та умов договору (п.6 Багатостороннього договору).

Механізм функціонування ринку електричної енергії в частині надання даних, розподілу навантаження між генеруючими джерелами, формування середньозваженої ціни ринку електричної енергії, цін та тарифів постачальників, алгоритм розподілу та перерахування коштів на ринку електричної енергії на неконтрольованій території, визначається Правилами ринку, які є додатком №2 до Багатостороннього договору (далі-додаток №2 до багатостороннього договору).

20.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" (далі - виробник за договором, відповідач у справі) та ПрАТ "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" (далі - постачальник за договором, позивач у справі) було укладено договір АУП-20-07/00003 купівлі-продажу електричної енергії (далі - договір), відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, виробник зобов`язався продавати електричну енергію, вироблену на Старобешівській ТЕС, постачальнику, який здійснює діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Донецької області, в місячних обсягах електроенергії, завданих (визначених) розрахунковим центом виходячи із місячного балансу електроенергії, а останній зобов`язався купувати таку електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (т.1 а.с.22-23).

Згідно з п.2.1 договору, виробник продає електричну енергію постачальнику в точці (точках) продажу електричної енергії, а постачальник оплачує виробнику вартість придбаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов даного Договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.2.3 договору).

Відповідно до пп.3.1.3. п.3.1. договору, виробник має право здійснювати виробництво і продаж електричної енергії в обсязі і з дотриманням графіку навантаження електростанції, заданого Системним оператором. У свою чергу згідно з підпунктом 3.2.2. пункту 3.2. цього договору Виробник зобов`язався постачати Постачальнику електричну енергію в обсягах, визначених Системним оператором.

За приписами пп. 3.4.3, 3.4.4. п.3.4 договору, постачальник зобов`язався оплачувати згідно з Алгоритмом розподілу грошових коштів виробнику вартість фактично придбаної у виробника електричної енергії в порядку, встановленому багатостороннім договором, і за рахунок коштів, зібраних постачальником від споживачів; здійснювати своєчасне підготування, підписання та передачу виробнику акту приймання-передачі електричної енергії та акту звірки взаємних розрахунків за продану електричну енергію у розрахунковому місяці.

Згідно з п.4.1. договору, обсяг фактично проданої виробником і придбаної постачальником електричної енергії в розрахунковому місяці визначається Розрахунковим центром при Координаційному центрі в порядку, визначеному Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії.

Тариф на відпущену електричну енергію затверджується відповідно до правил і в порядку, визначеними Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії (п.5.1 договору).

Згідно з п.5.2 договору, розрахунки за придбану постачальником електроенергію здійснюються грошовими коштами в грошовій (готівковій або безготівковій) формах, або у інших формах, не заборонених законодавством, відповідно до умов Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії, за рахунок коштів, зібраних від споживачів та відповідно до алгоритму розподілу грошових коштів.

Відповідно до п.9.1 договору, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та його умови застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.05.2015. Договір діє на протязі строку дії Постанови № 263. Припинення строку дії Договору не звільняє постачальника від оплати фактично отриманої за Договором електричної енергії.

Визначення алгоритму надано в п.8.1 Додатку №2 до багатостороннього договору, за змістом якого алгоритм - це порядок визначення нормативів (часток), які належать зазначеним учасникам ринку в загальній сумі коштів, що надходять від споживачів в оплату за електричну енергію, послуги поставки та розподілу електроенергії (за виключенням плати за розподіл електроенергії від споживачів, які купують електроенергію безпосередньо у виробників за прямими договорами).

За п.8.5 Розділу 8 Додатку №2 до багатостороннього договору, норматив розподілу коштів Постачальників на розрахунковий місяць розраховується Розрахунковим центром та затверджується Координаційним центром щомісячно.

У відповідності до п.8.6 Розділу 8 Додатку №2 до багатостороннього договору, до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю Постачальник надає Розрахунковому центру інформацію щодо прогнозних об`ємах корисного відпуску електричної енергії споживачам (Додаток 15 до Правил ринку) та фактичних об`ємах корисного відпуску електричної енергії споживачам (Додаток 16 до Правил ринку) з зазначенням об`ємів та цін (тарифів) закупівлі електричної енергії поза Ринком електричної енергії.

Відповідно до п.п. 8.8, 8.9 Додатку №2 до багатостороннього договору, з коштів, які надходять від споживачів в рахунок оплати за електричну енергію, послуги постачання та розподілу електроенергії (за виключенням плати за розподіл електроенергії від споживачів, які купують електроенергію безпосередньо у виробників за прямими договорами), постачальник залишає у своєму розпорядженні кошти у відповідності із затвердженим нормативом постачальників. Порядок розрахунку нормативу по формулі визначено у п.8.3. Правил. Решта коштів не пізніше 2-х робочих днів має бути перерахована виробникам в оплату закупленої електроенергії та послуг по диспетчеризації (окремо із зазначенням платежу), у відповідності з нормативами, які розраховуються Розрахунковим центром, затверджуються Координаційним центром та доводяться до постачальника щоденно не пізніше 12 год. розрахункового дня.

Згідно з п.9.11.2.2 Додатку №2 до багатостороннього договору, кошти, які надходять від споживачів постачальникам за електроенергію, послуги з постачання та розподілу електроенергії місцевими (локальними) електричними мережами, упродовж наступного робочого дня повинні бути самостійно розподілені постачальником у відповідності з порядком визначення нормативу розподілу коштів постачальників, який затверджується Координаційним центром на розрахунковий місяць.

Згідно з Інформацією позивача та довідкою відповідача, за період з травня 2015 року по лютий 2017 року за договором від 20.07.2015 розмір здійснених позивачем на рахунок відповідача оплат складає 46603013,30 грн (т.1 а.с.24-25).

В той же час, позивач вважає, що ним було надмірно перераховані грошові кошти в сумі 569128,84 грн, які просить стягнути з відповідача як безпідставно отримані.

Здійснивши у сукупності аналіз окремих положень Постанови №263, умов Багатостороннього договору, Додатку №2 до Багатостороннього договору та договору між позивачем та відповідачем від 20.07.2015 щодо порядку розрахунку позивачем з виробниками електричної енергії, суд дійшов висновку, що кошти, які надходять від споживачів за електричну енергію, послуги постачання та розподілу електроенергії (за виключенням плати за розподіл електроенергії від споживачів, які купують електроенергію безпосередньо у виробників за прямими договорами), позивач в повному обсязі зобов`язаний був розподілити між іншими учасниками ринку електричної енергії на неконтрольованій території виходячи з умов Алгоритму розподілу таких коштів, залишаючи у своєму розпорядженні кошти у відповідності із затвердженим нормативом постачальників.

Позивач не був власником грошових коштів, які надходять на відповідний рахунок від споживачів електричної енергії, а виконував лише функції щодо розподілу коштів в обсязі, які надійшли від споживачів.

Вказані обставини зазначені і самими позивачем в позовній заяві.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами п.2 ст.20 ГК України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Застосування судом певного способу судового захисту вимагає наявності сукупності наступних умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права/інтересу; порушення цього права/інтересу з боку відповідача; адекватність (з точки зору визначеності законом та відповідності суті порушення і спроможності його усунути) обраного способу судового захисту.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист відновленого, порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За змістом ч. ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи з того, що позивач не є власником грошових коштів, які він просить стягнути з відповідача як безпідставно отримані, суд вважає, що позивач не може вважатись потерпілою особою в розумінні ч.1 ст. 1212 ЦК України, а відтак вказана стаття при вирішенні цієї справи застосуванню не підлягає.

Отже, позивачем не доведено порушення його майнових прав, оскільки кошти, які на думку позивача було помилково перераховано відповідачу, не є власністю позивача, а в будь-якому випадку мали б бути перераховані позивачем одному з учасників ринку електричної енергії на неконтрольованій території.

Ані Постановою №263, ані умовами Багатостороннього договору, ані Додатком №2 до Багатостороннього договору не встановлено наявність у позивача права діяти від імені інших учасників ринку з метою стягнення з одного з учасників ринку надмірно сплачених коштів задля подальшого їх розподілу виходячи з умов Алгоритма будь-якому з інших учасників.

Учасник ринку, який вважає, що діями (бездіяльністю) іншого учасника ринку порушені його майнові права, зокрема у разі безпідставного отримання коштів від постачальника за рахунок такого учасника, не позбавлений права самостійно звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Щодо строку позовної давності суд зазначає.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Враховуючи, що суд відмовляє в позові у зв`язку з недоведеністю наявності у позивача порушеного права (інтересу), суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності у спірних відносинах.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст.257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.06.2021.

Суддя О.В. Говорун