ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 925/178/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.06.2021 року у справі №925/178/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.05.2021, повний текст якого складено 11.05.2021

у справі №925/178/21 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Черкаської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Черкаський завод телеграфної апаратури"

про стягнення 2 806 818,98 грн.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року Черкаська міська рада (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Черкаський завод телеграфної апаратури" (далі - ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", відповідач) про стягнення 2 806 818,98 грн за користування земельною ділянкою.

Позов обґрунтований несплатою орендної плати за користування земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу на праві приватної власності за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 1.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07 травня 2021 року у справі № 925/178/21 у позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів:

- користування відповідачем всією площею - 3-ма га земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:0111);

- правомірності віднесення усієї площі земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови;

- правомірність нарахування спірних коштів як кондикційних зобов`язань;

- права на стягнення спірних коштів за реєстрацію за Черкаською міською радою права власності у Державному реєстрі речових прав і визначенням земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07 травня 2021 року у справі №925/178/21 та ухвалити нове, яким позов задовольнити та стягнути на користь Черкаської міської ради 2 806 818,98 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийнято внаслідок: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Черкаська міська рада стверджує, що суд першої інстанції, беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду, зокрема, що викладений у постанові від 09.03.2021 у справі № 922/1453/20, не врахував, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. При цьому, територіальні громади є власниками земельних ділянок комунальної власності незалежно від того, чи зареєстрована у встановленому законом порядку остання за територіальною громадою чи ні.

А отже, як стверджує позивач, висновок суду першої інстанції є неправомірним, що земельна ділянка, яка розташована в місті Черкаси по вул. Гоголя, 1, з кадастровим номером :04:002:0111, не може вважатися об`єктом цивільних прав, оскільки відсутній доказ реєстрації за позивачем прав на земельну ділянку в Державному реєстрі. Окрім того, скаржник в апеляційній скарзі вказав, що позивач звертався у 2015 та 2019 роках до Черкаської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Гоголя, 1 у м. Черкаси, площею 3 га. Згідно з рішенням суду у справі № 580/2602/20 про скасування рішення позивача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, площа спірної ділянки визначена у 3,0000 га.

Водночас скаржник не заперечив, що частині земельної ділянки надано статус парку - пам`ятки садового мистецтва «Зелений гай». Однак проект землеустрою природно-заповідного фонду не затверджений. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач є землекористувачем і дотепер.

При цьому, на переконання позивача, суд не узяв до уваги, що технічна документація на розроблення землеустрою земельної ділянки, що подавалася на затвердження позивачу розроблена сертифікованим інженером-землевпорядником. Водночас згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, земельна ділянка за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 1, з кадастровим номером :04:002:0111, площею 3 га, належить до земель з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що є достатнім, як стверджує скаржник, для покладення витрат за користування земельною ділянкою на відповідача.

Згідно з витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021, справу № 925/178/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді - Шаптала Є. Ю., Куксов В. В.

Відповідно до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 суд: відкрив апеляційне провадження; призначив розгляд апеляційної скарги Черкаської міської ради у справі №925/178/21 на 29.06.2021 об 11 год 30 хв; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

25.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" надійшов відзив, у яких відповідач виклав заперечення проти вимог апеляційної скарги.

Зокрема, як зазначив відповідач, згідно з витягом із земельного кадастру НВ-021 від 15.04.2021 земельна ділянка , яка розташована в місті Черкаси по вул. Гоголя, 1, з кадастровим номером :04:002:0111, сформована шляхом реєстрації даних про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. У витягу відсутня інформація про зареєстроване право щодо форми власності, будь-якого речового права.

Зазначаючи про правові висновки Верховного Суду у постановах від 09.03.2021 у справі № 922/1453/20, від 02.06.2020 у справі № 922/391/18, від 29.01.2019 у справі № № 922/3780/17, № 922/536/18 , від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, відповідач вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, оскільки земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав лише з моменту формування та державної реєстрації права на неї.

При цьому, на переконання ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", позивач не довів факту користування першим усієї площею - 3 га, а оскільки, згідно з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17; у постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 917/266/19, від 05.02.2020 у справі № 924/196/19, від 20.12.2019 у справі № 917/266/19, обов`язковим в даній категорії спорів є доведення факту користування площею земельної ділянки. При цьому, у постанові від 20.12.2019 у справі № 917/266/19 Верховний Суд дійшов висновку, що належним доказом користування землею є Акт обстеження земельної ділянки. Такий акт у матеріалах справи відсутній.

При цьому, складання технічної документації із землеустрою земельної ділянки свідчить лише про намір узяти в оренду відповідну ділянку, а не про факт, який і є правовою підставою для стягнення орендної плати. Натомість у наданні дозволу на затвердження технічної документації позивач відмовив відповідачу.

Окрім того, ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" заперечив цільове призначення землі, оскільки згідно з генеральним планом м. Черкаси «План зонування території міста Черкаси» затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 № 3-505, земельна ділянка належить до території спортивних закладів та зелених насаджень загального користування, а за містобудівною документацією - до перспективної рекреаційної зони озеленених територій загального користування.

А тому, на переконання відповідача, розрахунок орендної плати (9 % від нормативної грошової оцінки) є необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні 29.06.2021 представник Черкаської міської ради підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав викладеній в останній, рішення суду першої інстанції просив скасувати, позов задовольнити.

Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили за обставин, викладених у відзиві, просили рішення суду залишити в силі.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи, відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 227325109 від 08.10.2020, Відкрите акціонерне товариство "Черкаський завод телеграфної апаратури" набуло у власність нерухоме майно - комплекс нежитлових приміщень, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 1.

Дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно 02.02.2018, номер запису про право власності/довірчої власності: 24745513.

Об`єкт нерухомого майна, власником якого є ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", розміщений на земельній ділянці площею 3,0 га, кадастровий номер :04:002:0111, що належить територіальній громаді міста Черкаси, в інтересах якої діє Черкаська міська рада.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 4376 від 07.10.2020, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 3 000 кв.м., яка знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 1 у м. Черкаси, кадастровий номер :04:002:0111, становить 1 158 600,00 грн.

Код цільового призначення земельної ділянки - 03,15, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Через те, що з моменту державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" продовжує користуватись земельною ділянкою кадастровий № :04:002:0111 за адресою вул. Гоголя, 1 у м. Черкаси без правовстановлюючих документів, не сплачуючи кошти за її фактичне використання, позивач на підставі ст. 1212 ЦК України, звернувся до суду.

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою по вул. Гоголя, 1, у м. Черкаси за період з 02.02.2018 по 31.10.2020 становить 2 806 818, 98 грн.

Під час судового розгляду суд встановив, що відповідач дійсно користується по вул. Гоголя, 1 у м. Черкаси землею з кадастровим номером :04:002:0111, оскільки на ній розташовані належні відповідачу на праві власності об`єкти нерухомого майна.

Згідно з матеріалами справи, договір оренди землі на спірну ділянку не укладено, технічна документація з розроблення землеустрою не затверджена, відповідач перебуває у процедурі вирішення цього питання із Черкаською міською радою.

Окрім того, суд установив, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.08.2004 відкрито провадження у справі про банкрутство ВАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" (справа № 18-10-14-01/2759). Постановою Господарського суду Черкаської області від 26.02.2013 у справі № 18-10-14-01/2759 припинено процедуру санації, визнано банкрутом ВАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", відкрито ліквідаційну процедуру.

Натомість ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.09.2018 у справі №18-10-14-01/2759, зміненою постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, затверджено мирову угоду, провадження у справі про банкрутство боржника - закрито.

Водночас згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 03.03.212 № 2527-01-25 та від 24.03.21 № 2910-01-25 на земельну ділянку кадастровим № :04:002:0111 під об`єктом нерухомого майна за адресою: вул. Гоголя, 1 у м. Черкаси, площею 3 га встановлено містобудівні обмеження та обмеження землекористування, пов`язані із розташуванням ділянки в межах заповідної зони "Черкаські берегові схили", в межах санітарно-захисної зони від комунально-складських підприємств та в межах території, яка визначена під розміщення парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва "Зелений гай". При цьому, відповідно до генплану міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 року № 3-505 зазначена ділянка належить до території спортивних закладів та земельних насаджень загального користування. У листі зазначено, що Департамент вважає, що з цих підстав відповідачу частина земельної ділянки площею 3 га взагалі не може бути передана у користування.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Земельного Кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на певні категорії, до яких віднесено, зокрема, землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення та інші.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст. 20 ЗК України).

Згідно з положеннями частин 1 статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

За змістом наведених положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас, враховуючи положення частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду об`єктом цивільних прав може бути земельна ділянка з моменту її формування та державної реєстрації права власності. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19.

Зокрема, у вказаних постановах викладено правову позицію, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, у тому числі, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою міськрада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Застосовуючи приписи статті 79-1 ЗК України до спірних правовідносин, помилковим буде врахування лише положень щодо сформованості земельної ділянки після реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Так, частина перша цієї статті чітко зауважує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Відповідно до частини дев`ятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, під час розгляду спору про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати зазначені положення статті 79-1 ЗК України не можуть застосовуватися окремо, тільки в частині її формування із присвоєнням кадастрового номеру, оскільки лише після державної реєстрації права власності, така земельна ділянка набуває статусу об`єкта, щодо якого можуть виникнути будь-які цивільні права.

Окрім того, згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеної у постановах, зокрема від 11.06.2019 року у справі № 922/551/18, від 01.10.2019 року у справі № 922/2082/18, від 17.03.2020 року у справі № 917/353/19, для вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за земельну ділянку, необхідно з`ясувати, чи є земельна ділянка об`єктом цивільних прав у відповідності до вимог чинного законодавства, а також установити обґрунтованість порядку та підстав нарахування коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за умови відсутності належних, допустимих доказів:

- щодо користування ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури" всією площею - 3 гектарами земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:0111);

- віднесення усієї площі земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови;

- права реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав за ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", що є підтвердженням формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав;

- відсутності акта обстеження земельної ділянки, якою користується відповідач;

дійшов правильного висновку про відсутність підстав для нарахування коштів в сумі 2 806 818, 98 грн як кондикційних зобов`язань за користування земельною ділянкою ПАТ "Черкаський завод телеграфної апаратури", площею 3 га, по вул. Гоголя у м. Черкаси, (з кадастровим номером :04:002:0111).

Що стосується арґументів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як стверджує позивач, суд першої інстанції не врахував, висновок Верховного Суду, наведеного у постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. При цьому, територіальні громади є власниками земельних ділянок комунальної власності незалежно від того, чи зареєстрована у встановленому законом порядку остання за територіальною громадою чи ні.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у постанові Верховного Суду у справі № 922/2843/19 наявні обставини, що підтверджують обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки - Акт обстеження; відсутній спір щодо цільового призначення землі. Тобто, обставини не є тотожними, що виключає застосування правового висновку до правовідносин у цьому спорі. Натомість, у постанові від 20.12.2019 у справі № 917/266/19 Верховний Суд дійшов висновку, що належним доказом користування землею є Акт обстеження земельної ділянки. Такий акт у матеріалах справи у даній справі відсутній.

Окрім того, покликання Черкаської міської ради, що звернення до суду в межах справи № 580/2602/20 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою; розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, площею 3,0000 га є обставинами, що підтверджує користування відповідачем земельної ділянки саме 3 га, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки юридичних наслідків такі дії не спричинили.

Відтак, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення статей 75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні статей 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Черкаської області від 07 травня 2021 року у справі № 925/178/21 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.05.2021 у справі №925/178/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 07.05.2021 у справі №925/178/21 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №925/178/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала