ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/19053/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.02.2021

у справі №910/19053/20 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ"

до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ."

про стягнення 24 358,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" (далі - позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 24 358,51 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що підставою звернення позивача до суду було рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке не було обґрунтоване жодними документами, зібраними у межах розслідування страхового випадку та/або здобутими під час судового розгляду.

Скаржник зазначає, що незважаючи на наявні невідповідності у п. 12 повідомлення, де зазначаються обставини, які характеризують ДТП (п.п. 8 п. 12 повідомлення) та схема ДТП в якій зафіксований інший механізм ДТП, відповідач не мав правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду містить достатньо інформації для ідентифікації учасників (поштова адреса, контактний номер телефону).

Скаржник вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що водій автомобіля «КРАЗ 65055», реєстраційний номер НОМЕР_1 добровільно склав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки під час керування транспортним засобом, зокрема, не врахував безпечну швидкість у дозволених межах, що завдано матеріальної шкоди іншому учаснику дорожнього руху.

Також скаржник звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення було отримано 23.02.2021.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 14.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 задоволено клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20. Відновлено строк для подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

24.05.2021 від Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2021 без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини водія транспортного засобу "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_2 та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля "КІА SPORTAGE", суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 24 358,51 грн.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

13.03.2020 по вул. Свободи в с. Розівка, Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

По факту вказаної ДТП водіями вказаних вище транспортних засобів складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). Згідно із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та пояснень водія автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 .

Відповідно до рахунку ремонтної організації ПрАТ "Закарпаття-Авто" №СЧ-0000313 від 17.03.2020 та Акту виконаних робіт №ЗН-0005760 від 05.05.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 26 713,51 грн.

Позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт №3.20.775-1 від 06.04.2020 відповідно до якого позивачем вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 25358,51 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 25 358,51 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №25284ЦО01965 від 06.04.2020.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3283140 (термін дії з 21.03.2019 по 20.03.2020).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн. та франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №2343/07-3.20.775 від 15.04.2020 про виплату страхового відшкодування.

Листом вих. 51-3394 від 09.06.2020 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі пунктом 37.1.3. статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 24 358,51 грн. за вирахуванням франшизи встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3283140.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3283140 (термін дії з 21.03.2019 по 20.03.2020).

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Позивач посилається на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до полісу № АО/3283140 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до рахунку ремонтної організації №СЧ-0000313 від 17.03.2020 та акту виконаних робіт №ЗН-0005760 від 05.05.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 26 713,51 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 25 358,51 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №25284ЦО01965 від 06.04.2020.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3283140 передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн. Згідно із розрахунком наведеним у позові позивачем здійснено вирахування франшизи у сумі 1000,00 грн.

З урахуванням вище викладеного, позивачем заявлено до стягнення суму страхового відшкодування в розмірі 24358,51 грн. (25358,51 грн. - 1000,00 грн.).

Колегія суддів звертає увагу, що для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд зазначає, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.

У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Дорожньо-транспортна пригода, що відбулася 13.03.2020 була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).

Відповідно до п. 1 вказаної вище Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 2 Інструкції, Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП (п. 3 Інструкції).

Пунктом 4 Інструкції закріплено, що Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

У п.5 Інструкції зазначено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Згідно із положеннями п.6 Інструкції, виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, схема ДТП; у пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту); у пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу; у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком "Х" обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено заперечення відповідача та зазначено, що Інструкцією не передбачено, що у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду мають зазначатися відомості про визнання вини водієм транспортного засобу, який вчинив ДТП.

Суд першої інстанції вірно вказує, що при розгляді справи, він не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях, в даному випадку водія "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом ч.1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, колегією суддів відхиляються доводи скаржника, що водій автомобіля «КРАЗ 65055», реєстраційний номер НОМЕР_1 добровільно склав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки під час керування транспортним засобом, зокрема: не врахував безпечну швидкість у дозволених межах, що завдало матеріальної шкоди іншому учаснику дорожнього руху, оскільки такі твердження не підтверджуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 13.03.2020 є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу з матеріалів справи, а саме повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.03.2020 не можливо встановити, що винною особою у ДТП є водій автомобіля марки "КРАЗ 65055", а також встановити хто є винною особою в ДТП.

З пункту 12 повідомлення, де зазначаються обставини, які відносяться та характеризують ДТП, міститься відмітка у пп. 8, згідно із яким, під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди відбулося зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 13.03.2020, схема дорожньо-транспортної пригоди містить відмінні відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, ніж ті, що відмічені у пп.8 п.12 повідомлення, з схеми не вбачається факту "зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі".

Також у повідомленні зазначено, що у автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_4 наявні пошкодження переднього бамперу, однак, згідно із протоколу огляду транспортного засобу від 02.04.2020, повідомлення про подію зазначені пошкодження переднього бамперу та лобового скла автомобіля "КІА SPORTAGE".

Згідно із пояснень водія автомобіля "КІА SPORTAGE" реєстраційний номер НОМЕР_4 у повідомленні про подію, під час руху по мосту із зустрічної машини упав камінь і пробив передній бампер і лобове скло автомобіля "КІА SPORTAGE".

Пунктами 1.5, 2.3 (Б) Правил дорожнього руху України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Однак, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди не вбачається, що під час руху "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 потрапив предмет, який пошкодив передню частину автомобіля "КІА SPORTAGE".

Надана схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість переконатись у тому, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме через порушення водієм автомобіля марки "КРАЗ 65055" Правил дорожнього руху України, зокрема пунктів 1.5, 2.3 (Б).

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши надані позивачем у матеріали справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 13.03.2020, повідомлення про подію, дійшов обгрунованого та правомірного висновку, що з даного повідомлення неможливо встановити винного у скоєнні ДТП та вказане повідомлення не підтверджує те, що винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Долучені до матеріалів позовної заяви протокол огляду транспортного засобу та додані до нього фото автомобіля "КІА SPORTAGE" не дозволяють встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди; не дозволяють визначити характер ушкоджень, які могли бути отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та встановити чи були ці ушкодження наслідком саме цієї ДТП, тому доводи апелянта щодо наявності достатньої інформації у повідомлені про дорожньо-транспортну пригоду колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів вини водія транспортного засобу "КРАЗ 65055", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а наявні у матеріалах справи докази не підтверджують обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля "КІА SPORTAGE", суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 24 358,51 грн.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі №910/19053/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/19053/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

М.Л. Яковлєв