ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 справа № 914/1404/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у судовому засіданні справу в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Малого приватного підприємства «Світлана», м. Нововолинськ, Волинська область,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про стягнення 22 146,93 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Жигалюк Ю.С., Кобрин Л.О.;

від відповідача : не з`явився;

Хід розгляду справи.

Мале приватне підприємство «Світлана» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни про стягнення 22 146,93 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.06.2021.

В судове засідання 22.06.2021 представник відповідача не з`явився, відтак у зв`язку із першою неявкою сторони суд відклав розгляд справи на 06.07.2021.

05.07.2021 через канцелярію суду Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (Вх. № 15569/21).

06.07.2021 в судове засідання представник позивача в режимі відеоконференції, представник відповідача не з`явився, причин не явки не вказав. Про дату, час та місце судового засідання, був повідомлений ухвалами суду, які надсилались на адресу, зазначену в позовній заяві та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованою кореспонденцією.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення з ухвалою суду від 22.06.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 384) не вручено.

Суд звертає увагу на те, що направлення ухвал рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених ухвал адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В судовому засіданні 06.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

У позовній заяві МПП «Світлана» вказує про неналежне виконання ФОП Ковалик Г.Р. своїх договірних зобов`язань щодо оплати за наданні транспортно-експедиційні послуги № КТ19-00720 від 20.08.2019 р. по перевезенню вантажу на загальну суму 33500,00 грн.

Відповідач частково сплатив за поставлений товар кошти у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями , долученими до матеріалів справи. Станом на момент подання позову решту частину заборгованості не оплатив.

За неналежне виконання грошових зобов`язань відповідачу нараховано 1363,03 грн - три відсотки річних та 2283,90 грн - інфляційних втрат.

29.06.2021 через Електронний суд надійшла заява представника Позивача щодо строків позовної давності. (Вх.№ 14813/21). В заяві послалась на Конвенцію про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року, а саме в частині 1 статті 32 передбачено, що термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки. Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується.

Відтак просила не застосовувати строки позовної давності до позовних вимог МПП "Світлана" щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно- експедиційних послуг №КТ19-00720 від 20.08.2019 року.

Правова позиція відповідача.

05.07.2021 через канцелярію суду Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (Вх. № 15569/21). Заява мотивована тим, що до вимог, що випливають іх договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту , що визначається відповідно до транспортних кодексів.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

20 серпня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною (надалі - Замовник) та малим приватним підприємством «Світлана» (надалі - Перевізник) укладено Договір - заявку про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-00720 (надалі - Договір).

Згідно з Заявкою на транспортні послуги від 20.08.2019: Замовник ФОП Ковалик Г.Р., Перевізник МПП «Світлана», маршрут Блонє - Мила, марка автомобіля ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , найменування вантажу: медикаменти, вага вантажу 20 т/ 86 куб. м. Дата та час завантаження: 23.08.2019 року; адреса: Baxter Polska Sp.z.o.o., Osiedle Pass 21C, 05-870 Blonie (Блонє, Польща), адреса розмитнення: с.Чайки, вул..Антонова, 1а, адреса смт. Мила, Київської області дата 26.08.2019, вартість перевезення 33 500,00 грн, умови оплати 7 - 10 банківських днів по отриманню оригіналів документів, тощо.

Так, 25.08.2019 на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем надано транспортно експедиційні послуги з перевезення вантажу по маршруту: Блоне - Мила на суму 33'500,00 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR та Актом №149 надання послуг на відповідну суму, які підписано сторонами з проставлення їхніх печаток.

Водночас зі змісту вищевказаних товарно-транспортних накладних вбачається, що вантаж одержано ПП «Фармлогістика». Вказане підтверджується відмітками проставленими ПП «Фармлогістика» у графі 24 накладних (CMR).

В акті надання послуг №149 від 27.08.2019 позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому послуги вважаються прийнятими.

27.08.2019 року Позивач сформував рахунок-фактуру №149 за надані транспортні послуги по перевезенню вантажу за маршрутом м. Блонє (Польща - смт. Мила (Київська обл.), автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_3 на суму 33500,00 грн.

Згідно з претензією від 14.05.2020 позивач просив здійснити оплату наданих послуг, зокрема згідно з актом надання послуг № 149 від 27.08.2019 на суму 95000,00 грн. Належні докази надіслання долучено до матеріалів справи.

15.06.2020 ФОП Ковалик Галина Романівна надіслала гарантійний лист позивачу, з якого вбачається, що Відповідач гарантує оплату 95000,00 грн - частинами, за здійснені рейси та відзначено терміни оплати.

Однак, Відповідач, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання, здійснив частково оплату за надані послуги перевезення вантажу та перерахував грошові кошти:

в сумі 5000,00 грн, згідно платіжного доручення №1230 від 03.09.2020 р від 03.09.2020р.;

в сумі 5000,00 грн, згідно платіжного доручення №1271 від 11.09.2020 р.;

в сумі 5000,00 грн, згідно платіжного доручення №1322 від 23.09.2020 р.

Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем, станом день підписання позову становила 18 500,00 гривень. За неналежне виконання договірних зобов`язань Позивач нарахував Відповідачу 1363,03 грн - три відсотки річних та 2283,90 грн - інфляційних втрат.

Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач заперечив проти заявленого позову, в тому числі вказуючи про те, що позивач пропустив встановлений законом строк для відповідного стягнення у судовому порядку.

Оцінка суду.

Щодо застосування строку позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 3 ст. 925 ЦК України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 926 Цивільного кодексу України позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами). До договорів міжнародного дорожнього перевезення вантажів за винагороду транспортними засобами, за умови коли місце завантаження та місце розвантаження, вказані в контракті, знаходяться на території двох різних країн, застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вчинена в м. Женеві 19 травня 1956 року (надалі Конвенція) до якої, згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» № 57-V від 01.08.2006, Україна приєдналась 1 серпня 2006 року. Так, частиною 1 статті 32 Конвенції встановлено, що термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік.

Згідно з частиною 6 статті 315 ГК України щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Так-як Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19.05.1956р. в м. Женеві відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006р., та є договірною країною у розумінні ч. 1 ст. 1 Конвенції, тому транспортно-експедиційні послуги № КТ19-00720 від 20.08.2019 р. входить в сферу її застосування.

Так, в частині 1 статті 32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року передбачено, що термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки. Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується. Аналогічна правова позиція Верховного Суду в постанові від 04.03.2018 року у справі № 911/151/16, а також в постанові від 03.05.2018 року у справі №903/449/17.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Суд відхиляє заяву Відповідача про застосування строку позовної давності, з огляду на наступне.

14.05.2020 позивач надіслав відповідачу претензію, з метою здійсння оплати наданих послуг на суму в розмірі 95000,00 грн, зокрема згідно з актом надання послуг № 149 від 27.08.2019. Натомість, 15.06.2020 ФОП Ковалик Галина Романівна направила гарантійний лист позивачу, з якого вбачається, що Відповідач гарантує оплату 95000,00 грн - частинами, за здійснені рейси та відзначено терміни оплати.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідачем було допущено навмисне невиконання зобов`язань щодо оплати здійсненого перевезення, оскільки акти надання послуг відповідачем підписаний без зауважень, про вартість послуг перевезення відповідач був обізнаний із вказаного акту, ФОП Ковалик частково оплатила надані послуги, а також надіслала МПП «Світлана» гарантійний лист щодо відтермінування оплати здійснених рейсів.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання за надані транспортно-експедиційні послуги № КТ19-00720 від 20.08.2019 р. щодо сплати послуг за перевезення вантажу, який визнаний судом як навмисне правопорушення, можна зробити висновок про своєчасне звернення позивача до суду у межах строку позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, встановлених ст. 267 ЦК України.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивачем надано транспортно експедиційні послуги з перевезення вантажу по маршруту: Блоне - Мила на суму 33'500,00 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR та Актом №149 від 27.08.2019 про надання послуг на відповідну суму, які підписано сторонами з проставлення їхніх печаток.

Однак, Відповідач частково оплати надані послуги на суму 15000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №1230 від 03.09.2020 р від 03.09.2020р. на суму 5000,00 грн; №1271 від 11.09.2020 р. на суму 5000,00 грн; №1322 від 23.09.2020 р. на суму 5000,00 грн.

Решту заборгованості в сумі 18500,00 грн Відповідач не погасив, доказів проплати до суду не надав.

Відтак, розглянувши заявлені вимоги про стягнення 18500,00 грн заборгованості, суд дійшов висновку, що такі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, розглянувши вимоги позивача про стягнення 1363,03 грн - трьох відсотків річних та 2283,90 грн - інфляційних втрат, перевіривши наданий розрахунок, зазначає, що такі здійснено вірно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 18500,00 грн - основного боргу, 1363,03 грн - 3% річних та 2283,90 грн - інфляційних втрат підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Малого приватного підприємства «Світлана» (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, 15 Мікрорайон, буд. 2, кв. 17, ) 22 146,93 грн . та 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.07.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк