РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2021Справа № 910/3746/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Коваля Володимира Васильовича (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО "ТАЙГЕР" (Україна, 02099, місто Київ, вул. Севастопольська, будинок 7/13, ГУРТОЖИТОК; ідентифікаційний код 33497722)

про стягнення 18 008,06 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року Фізична особа-підприємця Коваль Володимир Васильович звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО "ТАЙГЕР" про стягнення 18 008,06 грн, з яких 17 000,00 грн боргу, 230,16 грн три проценти річних та 777,90 грн інфляційних втрат.

Окрім того, позивач у позовній заяві заявив про наявність очікуваних понесених витрат, пов`язаних із розглядом справи, які за попереднім орієнтовним розрахунком складаються з: 2 270,00 грн -судовий збір та витрати пов`язані з правничою допомогою у розмірі 4 975,00 грн, всього - 7 245,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором-заявкою на транспортні послуги № 1486 від 05.08.2020 в частини оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/20652/20 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та розгляд справи, ухвала від 17.03.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначено позивачем у позовній заяві, а саме: 02099, місто Київ, вул. Севастопольська, будинок 7/13, ГУРТОЖИТОК.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з підстави - «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про неможливість вручення поштового відправлення особі за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.03.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

12.04.2021 позивачем до суду подана заява, в якій він посилаючись на те, що розгляд даної справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), скоригував розмір витрат на правничу допомогу у бік зменшення, внаслідок чого оплата за надання фактично наданої правничої допомоги згідно платіжного доручення № 707 від 31.03.2021 була здійснена в розмірі 3 675,00 грн.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО «ТАЙГЕР» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Ковалем Володимиром Васильовичем (перевізник) була укладена договір-заявка на транспортні послуги № 1486 від 05.08.2020.

За умовами укладеного договору позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Красилівка, Броварський р-н, Київська область, Україна - Копилів, Київська область, Україна - м. Львів; адреса подачі - м. Одеса. При цьому датою завантаження вказано- 05.08.2020, датою розвантаження -07.08.2020.

Відповідно до відомостей із заявки найменування вантажу (товару) - алкоголь, вага вантажу -20 т. Вартість перевезення становить 17 000,00 грн. Строк оплати протягом 7-10 банківських днів з моменту отримання товарно-транспортних накладних.

На підтвердження здійснення замовленого перевезення позивачем до матеріалів справи долучено товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв № 9289 від 05.08.2020, № 9290 від 05.08.2020, № 9291 від 05.08.2020, № 9292 від 07.08.2020, № 9287 від 05.08.2020 та № 9288 від 05.08.2020, які були направлені на адресу відповідача 02.09.2020 кур`єрським відправленням за номером поштової експрес-накладної № 9696, що міститься у матеріалах справи. Відправлення було вручене 03.09.2020.

За результатами проведення даної господарської операції позивачем складено податкову накладку № 6 від 07.08.2020 на суму 17 000 грн.

Оскільки відповідач оплату транспортних послуг в розмірі 17 000 грн не здійснив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За умовами статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до пункту 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Отже, оформлення належним чином складеної товарно-транспортної накладної є належним підтвердженням надання послуг з перевезення вантажу. В той же час між сторонами складено договір-заявка на транспортні послуги № 1486 від 05.08.2020.

Відтак, між сторонами укладений договір перевезення у спрощеній формі, за яким відповідач надав заявку на перевезення вантажу, а позивач здійснив її виконання.

Згідно положень статей 901 та 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 908 ЦК України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до приписів статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами договору-заявки передбачено, що строк оплати настає протягом 7-10 банківських днів з моменту отримання товарно-транспортних накладних.

Із матеріалів справи вбачається, що товарно-транспортні накладні № 9289 від 05.08.2020, № 9290 від 05.08.2020, № 9291 від 05.08.2020, № 9292 від 07.08.2020, № 9287 від 05.08.2020 та № 9288 від 05.08.2020 були направлені на адресу відповідача 02.09.2020 кур`єрським відправленням за номером поштової експрес-накладної № 9696, що міститься у матеріалах справи. Відправлення було вручене 03.09.2020.

Отже, враховуючи, що відповідачем товарно-транспортні накладні були отримані 03.09.2020, відтак граничним строком виконання грошового зобов`язання відповідачем є 17.09.2020.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати придбаних транспортних послуг та не спростував заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку з оплати наданих позивачем транспортних послуг, обумовлених договором настав, сума боргу відповідача, яка складає 17 000,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 230,16 грн - три проценти річних за період з 21.09.2020 до 04.03.2021 та 777,90 грн - інфляційні втрати за жовтень 2020 року - січень 2021 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг є порушенням умов договору, як наслідок є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Сплата трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати послуг є таким, що настало - 18.09.2020.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд перевіряє обґрунтованість заявлених компенсаційної виплати, виходячи з початкової дати нарахування трьох процентів річних, визначеної позивачем - 21.09.2020, яка не суперечить Закону.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку трьох процентів річних, а також втрат від інфляції з урахуванням правової позиції Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду (постанова від 20.11.2020 № 910/13071/19) щодо обрахунку інфляційної складової за повний та неповний місяць, суд дійшов висновку, що останні є арифметично правильними, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене вище у сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У даній справі також заявлено про відшкодування за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу, що пов`язані з розглядом даної справи, у розмірі 3 675,00 грн. Послуги надані адвокатом Коврижних В.І., що підтверджується ордером від 18.01.2021 серії ВС № 1032600.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 3 675,00 грн, надання та оплата яких підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме: договором про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 18/01/21-3, укладеним позивачем з Адвокатським об`єднанням «Правничий центр «Соломонс», ордером від 18.01.2021 серії ВС № 1032600 на представництво адвокатом Коврижних В.І. позивача у Господарському суді міста Києва та платіжним дорученням № 707 від 31.03.2021 на суму 3 675, 00 грн.

Позивачем згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України було доведено понесення ним витрат в розмірі 3 675, 00 грн на надання адвокатом Коврижних В.І. послуг з професійної правничої допомоги при розгляді даної справи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Коваля Володимира Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО "ТАЙГЕР" про стягнення 18 008,06 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО "ТАЙГЕР" (Україна, 02099, місто Київ, вул. Севастопольська, будинок 7/13, ГУРТОЖИТОК; ідентифікаційний код 33497722) на користь Фізичної особи-підприємця Коваля Володимира Васильовича (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) боргу, 230,16 грн (двісті тридцять гривень 16 копійок) три проценти річних, 777,90 грн (сімсот сімдесят сім гривень 90 копійок) інфляційних втрат, 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору та 3 675, 00 грн (три тисячі шістсот сімдесят п`ять гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.07.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ