РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2021Справа №910/4951/21

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

про стягнення 2 122,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення 2 122,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Українська залізниця" вказує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" наявна заборгованість з оплати додаткових зборів за надані позивачем послуги з переадресування станцією Одеса-Застава 1 Одеської залізниці вантажу за залізничними накладними №№ 41506098, 41506080, 41506072, 41506056, 41506064, 41506106, повідомлення одержувача та маневрових робіт на 1 годину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 відкрито провадження у справі №910/4951/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 01.04.2021 була надіслана відповідачу 05.04.2021 на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення №177 дана ухвала вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 07.04.2021.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/4951/21 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" повинне було подати відзив на позов у строк до 22.04.2021 включно.

26.04.2021 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" надійшов відзив на позов (зданий до установи поштового зв`язку 22.04.2021) з доказами його направлення позивачу, в якому відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що у своїй претензії Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує, що нарахування збору за маневрову роботу відбулося у зв`язку з затримкою вагонів на станції переадресування - Одеса-Застава І Одеської залізниці. Однак, за твердженнями відповідача, затримка відбулася не на станції відправлення/призначення, тому позивач повинен був оформити таку затримку наказом залізниці та актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, в той час як акт загальної форми №4090 від 28.09.2020 не містить жодних відомостей про наявність затримки вагонів. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що збір за маневрову роботу при переадресуванні нараховується виключно у випадку здійснення додаткової маневрової роботи, тобто такої, що не передбачена технологією роботи конкретної станції. В той же час, наказ на переадресування №5315 від 28.09.2020 оформлено о 18 год. 35 хв., а згідно акту загальної форми №4090 від 28.09.2020 спірні вагони прибули на станцію переадресування о 20 год. 00 хв. Таким чином, за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", оскільки наказ на переадресування видано ще до моменту прибуття поїзда на станцію, операції з вагонами, що переадресовуються, мають проводитись виключно у відповідності до Технологічного процесу роботи станції за час встановлений цим процесом, а збір за маневрову роботу при переадресуванні не підлягає нарахуванню. До того, відповідач вказує, що для нарахування збору за маневрову роботу має бути оформлена Пам`ятка про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45. У змісті відзиву відповідачем викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, яка складає 6 000,00 грн., докази понесення яких будуть подані в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

07.05.2021 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач вказує, що нарахування збору за маневрову роботу відбулося не через затримку вагонів, а через переадресування вантажу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард". Щодо посилань відповідача на необхідність складення документів на оформлення затримки та здійснення маневрової роботи, то позивач вказує про безпідставність таких тверджень, оскільки переадресування здійснюється на транзитній станції, а не на підходах до станції призначення та вагони не передаються вантажовласнику та не забираються від вантажовласника.

18.05.2021 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" надійшли заперечення на відповідь на відзив з доказами її направлення позивачу, в яких відповідач вказує, що терміну "транзитна станція" не передбачено нормативно-правовими актами. В свою чергу, відповідач зазначає, що збір за маневрову роботу підлягає нарахуванню виключно у разі якщо виконувались роботи, які не передбачені технологічним процесом роботи станції Одеса-Застава І Одеської залізниці, однак виконання таких робіт підлягає доведенню саме залізницею.

Оскільки сторонами подано всі документи по суті спору, суд вбачає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (замовник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - Договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору №43-41564379/2020-001 від 06.03.2020.

31.05.2020 Акціонерним товариством "Українська залізниця" оприлюднено нову редакцію Договору, яка введена в дію з 01.07.2020.

Згідно п. 1.1 Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до п.п. 1.6, 9.4 Договору зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на веб-сайті: http://uz-cargo.com/.

У пункті 8.1. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Із наявних в матеріалах справи залізничних накладних вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" як вантажовідправником та вантажоодержувачем на станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці було відправлено на станцію Старокостянтинів І Південно-Західної залізниці залізничні вагони, які перевозяться на своїх осях, а саме: вагон №95800405 згідно залізничної накладної №41506098, вагон №95793626 згідно залізничної накладної №41506080, вагон №95778148 згідно залізничної накладної №41506072, вагон №95777843 згідно залізничної накладної №41506056, вагон №95777850 згідно залізничної накладної №41506064, вагон №95800801 згідно залізничної накладної №41506106.

В той же день Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до позивача з листом вих. №610 від 28.09.2020, в якому, посилаючись на виробничу необхідність, просило переадресувати вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 на станцію Іваничі Львівської залізниці. При цьому, відповідач у вказаному листі зазначив, що плату за додаткові збори по переадресації (користування, маневрову роботу) та плату за залізничний тариф слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

28.09.2020 о 18 год. 35 хв. директором філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було видано наказ на переадресування №5315, згідно якого вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 по залізничним накладним №№ 41506098, 41506080, 41506072, 41506056, 41506064, 41506106 були переадресовані на станцію Іваничі Львівської залізниці. Згідно вказаного наказу №5315 від 28.09.2021 оплата за перевізними документами та по додатковим зборам здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на станції призначення.

28.09.2020 представниками позивача складено акт загальної форми ГУ-23 №4090 без зазначення відповідальності, в якому вказано, що вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 прибули на станцію Одеса-Застава І Одеської залізниці о 20 год. 00 хв. та були переадресовані 28.09.2020 о 20 год. 38 хв. Вартість переадресації - 1 826,40 грн., повідомлення - 10,00 грн., маневрових робіт 1 год. - 1 769,10 грн.

Позивачем було сформовано накопичувальну картку №02120279 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), у відповідності до якої нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до сплати за переадресування 6 вагонів кошти у розмірі 1 826,50 грн., за маневрову роботу локомотива залізничного кошти у розмірі 1 769,00 грн., за повідомлення одержувача кошти у розмірі 10,00 грн.

Натомість щодо вказаних послуг відповідачем було сформовано накопичувальну картку №07120286 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 07.12.2020, у відповідності до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" вважає обґрунтованим нарахування до сплати 1 826,50 грн. за переадресування 6 вагонів та 10,00 грн. за повідомлення одержувача.

Отже, спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає правомірним нарахування відповідачу плати за маневрову роботу при переадресації вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, в той час як відповідач вважає, що плата за переадресацію включає в себе плату за маневрову роботу при переадресації спірних вагонів, натомість наявність підстав для нарахування плати за додаткову маневрову роботу (яка не передбачена технологічним процесом роботи станції Одеса-Застава І Одеської залізниці) підлягає доведенню позивачем, в тому числі шляхом надання актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45.

Відносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (надалі - Правилами користування вагонам і контейнерами), та іншими підзаконними актами.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами у даній справі Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Перевезенням вантажів, відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України, визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідачем було замовлено у позивача послуги з перевезення залізничних вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 на своїх осях із станції Ксенієво Одеської залізниці до станції Старокостянтинів І Південно-Західної залізниці.

Як вбачається із долученої відповідачем Інформації про вагонні операції, спірні вагони вирушили зі станції відправлення 28.09.2020 о 14 год. 17 хв.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, (надалі - Статут).

Пунктом 44 Статуту визначено, що залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із проханням здійснити переадресацію цих вагонів на станцію Іваниці Львівської залізниці, у зв`язку з чим 28.09.2020 о 18 год. 35 хв. було видано наказ на переадресування №5315.

У розумінні Правил переадресування вантажів (статті 44, 45 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 (надалі - Правила переадресування вантажів), переадресацією вагонів (вантажу) є зміна станції призначення або разом з нею і одержувача вагонів (вантажу) (переадресування).

Абзацом 3 пункту 4 Правил переадресування вантажів унормовано, що переадресування вантажу може здійснюватися на станціях призначення та станціях на шляху прямування.

В даному випадку переадресація вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 була здійснена на станції Одеса-Застава І Одеської залізниці, тобто на станції на шляху прямування.

Переадресування вантажу здійснюється за первинними документами (із внесенням відповідних змін) і з оформленням перевезення новими перевізними документами (крім імпортних та транзитних вантажів) в паперовому або електронному виглядах, що обумовлюється в наказі на переадресування (п. 5 Правил переадресування вантажів).

Оплата провізних та інших платежів при переадресуванні може здійснюватися як на станції переадресування, так і на станції призначення, що обумовлюється в наказі на переадресування вантажу (п. 12 Правил переадресування вантажів).

З аналізу наведених норм та обставин справи вбачається, що відповідач скористався наданим йому правом на зміну напрямку руху вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, яке підлягало оформленню у відповідній документації - шляхом внесенні змін до первинних документів (залізничних накладних №№ 41506098, 41506080, 41506072, 41506056, 41506064, 41506106).

В будь-якому разі зміна станції призначення вказаних вагонів є неможливою без вчинення позивачем певних дій - надання дозволу на переадресування вантажу у вигляді наказу, який надається начальникові станції, яка оформляє переадресування засобами телеграфного зв`язку, телефонограмою або в електронному вигляді, а також без внесення змін у первинну документацію (оформлення переадресації).

Саме за вчинення відповідних дій з оформлення Акціонерним товариством "Українська залізниця" переадресації і підлягає сплата послуг переадресації.

Пунктом 8.1 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 (надалі - Збірник тарифів), передбачено, що за оформлення переадресування вантажів за кожний вагон при переадресуванні одночасно одним вантажовласником двох і більше вагонів з вантажем або порожніх власних чи орендованих вагонів, оформлених окремими відправками, нараховується збір у розмірі 100,70 грн.

До тарифів, плат та зборів, що вказані в Розділах II і III Збірника тарифів застосовується коефіцієнт 3,023 (п. 19 Коефіцієнтів що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009).

Відтак, позивачем було нараховано відповідачу плату за переадресацію шести вагонів у розмірі 1 826,50 грн. (100,70 грн. х 6 вагонів х 3,023), що Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" не оспорюється.

Натомість як вбачається із пункту 3 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту і зв`язку України №507 від 31.08.2005, маневровою роботою є будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Маневри - будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Одиницею залізничного рухомого складу є локомотив та вагон.

Тобто, на відміну від послуг переадресування, які полягають у документальному оформленні переадресування (в даному випадку, зміни станції призначення вагонів), маневровою роботою є фізична зміна вагонами напрямку руху шляхом їх відчеплення від одного поїзду (який йшов в напрямку призначення за первинним провізним документом) до іншого поїзду, який йде в напрямку нової станції призначення після переадресації.

В свою чергу, переадресування вагонів не завжди є невідривно пов`язаним із виконанням маневрових робіт щодо таких вагонів, оскільки нова станція призначення (після переадресування) може знаходитись на шляху слідування відповідного поїзда, до якого було причеплено вагони за первинним провізним документом.

Пунктом 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів передбачено, що крім збору за оформлення переадресування, сплачуються збори за виконані залізницею додаткові операції і послуги, пов`язані з переадресуванням, - маневрова робота, користування вагонами (контейнерами), вартість документів тощо.

Суд відзначає, що у пункті 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів відсутнє таке словосполучення як "додаткові маневрові роботи", а мова йде про додаткові операції та послуги, якими, зокрема, є маневрові роботи.

Відтак, жодних підстав вважати, що плата за послуги з переадресування вантажу (вагонів) включає в себе плату за маневрову роботу немає.

Попри наведене, судом враховано, що "додатковою маневровою роботою", яка не передбачена технологією роботи станції з розформування (формування) поїздів, є ситуація коли відповідна станція не може здійснювати маневрові роботи з огляду на певні обставини, наприклад, відсутність маневрового локомотиву, тому технологічним процесом такої станції не передбачається виконання відповідних маневрових робіт. Проте, у разі необхідності маневровий локомотив може бути поданий з іншої залізничної станції та виконати відповідні роботи, що і є додатковою маневровою роботою (у наведеному прикладі) - подача локомотива з іншої станції, для виконання маневрових робіт на станції, які не передбачені технологічним процесом станції, та які підлягають оплаті замовником послуг.

Наведене також підтверджується як пунктом 1.10 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів, яким передбачено, що за пробіг локомотива залізниці з іншої станції для виконання маневрової роботи на вимогу вантажовласника сплачується збір у розмірі 44,40 грн. за кожний кілометр тарифної відстані між цими станціями у два кінці, але не менше ніж 118,5 грн., а також листом Акціонерного товариства "Українська залізниця" №ЦУМ-12/12 від 06.05.2021, в якому (крім виділених відповідачем тез) також зазначено, що збори за додаткові операції і послуги, пов`язані з переадресуванням, такі як: зберігання, користування, маневрова робота, та ін. нараховуються тільки у випадку фактичного виконання цих операцій чи надання послуг.

Отже, маневрові роботи підлягають оплаті замовником у разі їх фактичного виконання.

Зокрема, суд звертає увагу відповідача, що положення Збірника тарифів, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи, Правил переадресування вантажів, які передбачають оплатність виконання АТ "Українська залізниця" маневрової роботи у разі переадресування вагонів, мають вищу юридичну силу ніж листи керівників позивача, незалежно від їх змісту.

Щодо доводів відповідача про необхідність складення позивачем на підтвердження виконання маневрових робіт наказу, акту про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки, Повідомлення про затримку вагонів, суд зазначає наступне.

Перш за все необхідно розмежовувати, що нормативно-правові акти, що регламентують правовідносини, які виникають у зв`язку з здійсненням залізничних перевезень, передбачають оплату коштів в якості відповідальності та оплату коштів в якості плати за надані послуги/виконані роботи.

Оплата коштів в якості відповідальності передбачає в обов`язковому порядку складання акту відповідної форми.

Попри наведене, у разі якщо кошти сплачуються в якості оплати за певні послуги/виконані роботи, то складання є обов`язковим в певних, визначених нормативними документами/договором, випадках.

Так, позивач, посилається на п.п. 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, у відповідності до яких про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Однак, судом враховано, що у даному випадку маневрові роботи виконувались залізницею не у зв`язку із затримкою вагонів, а на виконання переадресування вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, відтак в даному випадку нараховані відповідачу до сплати кошти не є відшкодуванням витрат у зв`язку з порушенням вантажовідправника/вантажоодержувача, а є наданням послуг, тому відсутні підстави для складання акту форми ГУ-23а про затримку вагонів та повідомлення про затримку вагонів.

Посилання у абзаці третьому листа позивача вих. №ДН-3-03/258 від 24.02.2021 про нарахування плати за маневрову роботу з вагонами, "затриманими на станції Одеса-Застава І", не спростовують вказаних висновків суду, оскільки у абзаці другому вказаного листа чітко зазначено, що нарахований платіж у розмірі 2 122,80 грн. з ПДВ є платою за маневрову роботу, що виникла під час переадресування вагонів.

Відповідно позивачем складено акт загальної форми (форма ГУ-23) №4090 без зазначення відповідальності. Тобто, позивач презюмував, що вказані маневрові роботи виконувались не у зв`язку з допущенням порушення однією із сторін (наприклад, допущенням затримки вагонів з вини вантажовідправника), а є платою за надані послуги у зв`язку з переадресуванням вагонів, які замовлені відповідачем згідно листа відповідача вих. №610 від 28.09.2020, в якому, останній, зокрема, зазначив, що плату за додаткові збори по переадресації (користування, маневрову роботу) та плату за залізничний тариф слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

Абзацом 21 пункту 4 Правил користування вагонам і контейнерами, унормовано, що плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Із змісту пункту 4 Правил користування вагонам і контейнерами в цілому вбачається, що наведені положення стосуються саме випадків визначення плати за користування вагонами, контейнерами, що подаються під навантаження та вивантаження. Відтак, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Попри наведене, вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 не подавались під навантаження та/або вивантаження, а отже у залізниці не було обов`язку із складення відповідних пам`яток, повідомлень.

Таким чином, у даному випадку спір стосується стягнення з відповідача плати за маневрові роботи, які виконувались в якості надання послуг.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Обставини надання позивачем послуг з виконання маневрових робіт підтверджуються актом загальної форми №4090 без зазначення відповідальності від 28.09.2020 та Інформацією про вагонні операції із вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, з якої вбачається, що спірні вагони із станції відправлення виїхали із поїздом з одним індексним номером, а після переадресування - спірні вагони рухались із поїздом з іншим індексним номером.

Відчеплення спірних вагонів від одного поїзда та причеплення їх до іншого поїзда є нічим іншим як маневровими роботами, виконання яких потребує понесення позивачем витрат (на дизельне паливо для локомотива, оплату трудових ресурсів тощо).

Крім того, судом враховано, що для прибуття вагонів на станцію Івановичі Львівської залізниці, необхідно було причепити спірні вагони до іншого поїзда, оскільки станція Старокостянтинів І Південно-Західної залізниці знаходить між м. Хмельницьким та м. Житомир, а станція Івановичі Львівської залізниці - між м. Луцьк та м. Нововолинськ, тобто в іншому напрямку руху поїзда, до якого було причеплено спірні вагони на станції відправлення за первинними документами.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем доведено виконання ним маневрових робіт при переадресуванні вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, а відтак вказані роботи підлягають оплаті відповідачем.

Пунктом 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів унормовано, що за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів нараховується збір у розмірі 292,60 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать:

- переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті;

- подача вагонів на ваги і для дозування;

- прибирання вагонів після зважування та дозування;

- у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо);

- інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Оскільки пункт 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів в першу чергу стосується встановлення збору за роботи та послуги, пов`язані за подачею й забиранням вагонів (даний пункт розміщений у відповідному розділу Збірника тарифів), однак посилання на встановлений цією нормою тариф міститься і в інших розділах Збірника тарифів. Тобто, встановлений п. 1.8 Розділу ІІІ Збірника тарифів збір за маневрову роботу є універсальним та застосовується до всіх маневрових робіт, незалежно від причин, що обумовили їх виконання.

Попри наведене, суд вважає, що посилання у пункті 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника на те, що вимога власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, повинна оформлюватися пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), стосується оформлення саме процесу збирання та подачі вагонів, однак не підлягає застосуванню до даного випадку виконання маневрових робіт при переадресуванні вагонів (вантажу) на замовлення вантажовідправника за відсутності затримки таких вагонів.

При цьому, враховуючи наявні в матеріалах справи докази виконання маневрових робіт, сам факт не складення пам`ятки про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45) не свідчить про їх невиконання залізницею, в той час як неналежне документальне оформлення надання послуги не звільняє замовника, що одержав послугу, від її оплати.

З Інформації про вагонні операції із вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 та акту загальної форми №4090 без зазначення відповідальності від 28.09.2020 вбачається, що спірні шість вагонів прибули на станцію Одеса-Застава І Одеської залізниці о 20 год. 00 хв. (що не заперечувалось відповідачем у відзиві), о 20 год. 38 хв. того ж дня були відчеплені від поїзду, що мало своїм наслідком розформування та формування рухомих складів. В тому числі, маневрові роботи із спірними вагонами тривали також 29.09.2020.

Отже, позивач стверджує, що маневрові роботи із перечеплення шести вагонів до іншого поїзда тривали 1 год. В свою чергу, судом враховано, що у відповідності до пункту 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів збір встановлений у розмірі 292,60 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. Тобто, навіть якби маневрові роботи тривали всього 31 хв., то їх тривалість підлягала розрахунку як 1 година (повні півгодини роботи + неповні півгодини роботи, які рахуються як повні).

Водночас, у суду відсутні обґрунтовані сумніви з приводу тривалості спірних робіт з огляду на надані відповідачем приклади пам`яток про збирання вагонів в інших випадках, з яких вбачається, що маневрові роботи із чотирма вагонами у інших випадках займали від 15 хв. до 35 хв.

Таким чином, за розрахунками суду вартість спірних маневрових робіт складає 2 122,87 грн. (292,60 грн. тарифу х коефіцієнт 3,023 х 2 повні півгодини + 20% суми ПДВ від одержаної суми).

Судом враховано, що позивачем при здійсненні розрахунку вартості маневрових робіт допущено арифметичну помилку, яка полягає в тому, що при виконанні множення встановленого тарифу за маневрові роботи у розмірі 292,60 грн. на коефіцієнт 3,023 (згідно наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009) ним було одержано суму 884,50 грн. замість 884,53 грн., що потягнуло в подальшому одержання розміру вартості маневрових робіт у розмірі меншому, ніж встановлений судом.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" наявний обов`язок із оплати Акціонерному товариству "Українська залізниця" збору за маневрові роботи, виконаної із вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 при їх переадресації на іншу станцію призначення - Іваничі Львівської залізниці, у розмірі 2 122,87 грн., який станом на дату звернення позивача до господарського суду був прострочений відповідачем.

З огляду на наведене та керуючись імперативними приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених позивачем вимог, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення 2 122,80 грн. повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) збір за маневрові роботи під час переадресування вантажів у розмірі 2 122 (дві тисячі сто двадцять дві) грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 02.07.2021.

Суддя Р.В. Бойко