ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1269/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Петрус-Алко до Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія про стягнення 123836,48 грн

без виклику учасників процессу

Товариство з обмеженою відповідальністю Петрус-Алко (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія (далі - відповідач) про стягнення 123836,48 грн, з яких 110956,31 грн основного боргу, 6990,25 грн пені, 4493,73 грн інфляційних втрат, 1396,19 грн 3% річних.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошових зобов`язань, відповідно до Договору поставки №217 від 19.03.2011.

Ухвалою від 05.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано у позивача докази сплати відповідачем грошових коштів за поставлений товар в строк до 04.06.2021 включно. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 04.06.2021 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 14.06.2021 (включно).

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем 14.05.2021, відповідачем 14.05.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 098, 891.

28.05.2021 позивачем подано заяву вих. № 28/05-2021 від 28.05.2021 про уточнення та зменшення розміру позовних вимог у справі № 911/1269/21.

Ухвалою суду від 01.06.2021 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Петрус-Алко вих. № 28/05-2021 від 28.05.2021 про зменшення розміру основного боргу та збільшення розміру пені, 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідач у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надав; з заявою про поновлення строку, встановленого для подання відзиву, відповідач до суду не звертався.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПАНСІЯ» (покупець) укладено Договір поставки №217 (далі договір).

У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.4 договору, усі розрахунки за цим договором здійснються винятково в національній валюті України. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, списується з банківського рахунка покупця на рахунок постачальника.

Пунктом 2.6 договору сторонами погоджено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 календарних днів від дати поставки за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.5 договору. Якщо постачальник виконав вимоги п.п 2.5 договору пізніше 7-денного строку термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх умов п.п. 2.5 договору. В разі, коли останній день строку платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов`язання є перший за ним робочий день. В першу чергу погашається вартість отриманого товару, в другу чергу всі інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 3.8 договору, передача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості (вазі), якості і ціні проводиться на підставі видаткової та/або товарно-транспортної накладної тільки відповідно до погодженого сторонами замовлення. Покупець приймає товар в асортименті, кількості і за цінами, зазначеним у у погодженому сторонами замовленні та специфікації.

Як передбачено п. 7.2 договору, у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ.

Датою приймання партії товару та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником Покупця (п. 3.17 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо сторони, у термін не менш ніж за 20 днів до закінчення терміну дії даного договору, не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то останній вважається продовженим терміном на 1 рік (п. 11.1 договору).

27.12.2019 сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки № 217 від 19.03.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 115368,84 грн, що підтверджується наяними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № Б-БР027219 від 22.07.2020 на суму 10881,60 грн, № Б-БР028055 від 29.07.2020 на суму 2844,00 грн, № Б-БР028855 від 05.08.2020 на суму 11382,00 грн, № № Б-БР029600 від 12.08.2020 на суму 10467,60 грн, № Б-БР029604 від 12.08.2020 на суму 1344,96 грн, № Б-БР030445 від 19.08.2020 на суму 28928.76 грн, № Б-БР034236 від 16.09.2020 на суму 29999,52 грн, № Б-БР035211 від 23.09.2020 на суму 19520,40 грн, які підписані представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками.

Про належне виконання зобов`язань позивачем свідчить також відсутність скарг або заперечень відповідача щодо якості, комплектності товару тощо.

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду загальний розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем (з урахуванням черговості погашення заборгованості за раніше поставлений товар), яка виникла на підставі укладеного договору становить 110956,31, враховуючи часткову оплату в розмірі 4412,53 грн.

На підтвердження вказаної заборгованості позивачем надано копію бухгалтерської довідки про стан розрахунків за договором поставки № 217 від 19.03.2021 за період 01.01.2020 26.04.2021 та копію Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 31.03.2021, який підписано та скріплено печатками товариств.

Оскільки відповідач так і не виконав свого зобов`язання зі повної сплати поставленого йому позивачем товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Водночас, згідно заяви позивача № 28/05-2021 від 28.05.2020 про зменшення позовних вимог, останнім зменшено позовні вимоги в частині стягнення основного бору до 29615,88 грн, яка прийнята судом, оскільки після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено часткове погашення основного зобов`язання за договором в розмірі 81340,43 гн, що підтверджується платіжним дорученням № 6790252 від 19.05.2021.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

В силу ч.1 ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.6 договору сторонами погоджено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 календарних днів від дати поставки.

Як визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, в порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав у встановлений договором строк, доказів протилежного суду не надав.

Судом враховано, що відповідач основний борг не оспорив, доказів сплати заборгованості та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав, в матеріалах справи відсутні докази наявності претензій відповідача щодо кількості, якості товару.

Враховуючи вищевикладене (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) вимога позивача про стягнення з відповідача 29615,88 грн основного боргу підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 8303,37 грн пені, яка нарахована за період з 23.12.2020 по 28.05.2021 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до правил обрахунку строків (ст. 253 Цивільного кодексу України) період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 договору сторонами погоджено, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ.

Між тим, суд перевіряючи розрахунок позивача щодо нарахування пені встановив, що він є арифметично не вірний, позаяк позивачем всупереч закону та домовленостям викладеним у п. 7.2 Договору не обмежено розмір подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 5909,73 грн. В частині стягнення 2393,64 грн пені суд відмовляє.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 1612,05 грн 3 % річних за період з 21.10.2020 по 28.05.2021, 5325,90 грн втрат від інфляції за період грудень 2020-травень 2021 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд встановив, що обґрунтованою сумою до стягнення є 1611,14 грн. В частині стягнення 0,91 коп суд відмовляє.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції складає більший розмір, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, вимога про стягнення 5325,90 грн втрат від інфляції підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Згідно з ч. 1 ст.і 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково: 29 615,88 грн основного боргу, 5909,73 грн пені, 1611,14 грн 3 % річних, 5325,90 грн втрат від інфляції. В частині стягнення 2393,64 грн пені та 0,91 коп 3 % річних суд відмовляє.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення заявлених вимог, витрати у розмірі 2148,82 грн, понесені позивачем на оплату позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Петрус-Алко до Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія про стягнення 123836,48 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія (08132, Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, м., Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Петрус-Алко (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 32, ) 29 615,88 грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень вісімдесят вісім коп) основного боргу, 5909,73 грн (п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень сімдесят три коп) пені, 1611,14 грн (одну тисячу шістсот одинадцять гривень чотирнадцять коп) 3 % річних, 5325,90 грн (п`ять тисяч триста двадцять п`ять гривень дев`яносто коп) втрат від інфляції та 2148,82 грн (дві тисячі сто сорок вісім гривень вісімдесят дві коп) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/)

Суддя В.М. Антонова