АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. ОдесаСправа № 910/14976/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021
у справі №910/14976/20
за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 39369 грн 67 коп

ВСТАНОВИВ
В листопаді 2020 Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до Господарського суду м. Києва із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просило стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 39369 грн 67 коп.
В обґрунтування заявлених позивних вимог МТСБУ зазначило, що сплато на користь потерпілої особи грошові кошти у вигляді страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія, який керував належним відповідачеві автотранспортним засобом. При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача, яка володільця транспортного засобу не була застрахована, а тому він повинен відшкодувати позивачеві завдану шкоду у порядку регресу.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування - 38069 грн 67 коп, суму сплачених витрат на встановлення розміру збитків 1300 грн, а також 2102 грн судового збору.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2017 у справі №484/1600/17 встановлено вину водія належного відповідачеві транспортного засобу, а саме вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль власником якого є державне підприємство Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації. Власник пошкодженого автомобіля на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів звернувся до МТСБУ з заявою про належне відшкодування оціненої шкоди. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 38069 грн 67 коп, та виплату в розмірі 1300 грн за послуги аварійного комісара (експерта).
Враховуючи приписи Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Закону України Про страхування та ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку, що МТСБУ, в контексті правовідносин, які склались в даній справі, наділений правом подати регресний позов до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
При цьому, місцевим господарським судом зазначено, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, тобто першочерговим у визначені особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду є власник такого джерела. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до реєстраційних даних транспортний належить відповідачеві, отже, ВЧ НОМЕР_1 є особою, що відповідальна за шкоду заподіяну у дорожньо-транспортній пригоді, а до МТСБУ, як особи, що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини водія у вчиненні ДТП, який керував транспортним засобом, що належить відповідачеві, відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення позивачем виплат, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася ВЧ НОМЕР_1 з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 по справі №910/14976/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин і підлягає скасуванню з огляду на таке.
Так, апелянт посилаючись на приписи ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст. 1166, 1172, 1191 ЦК України зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не було звернуто уваги на те, що водій транспортного засобу, якого було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, на час створення ДТП був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 , а тому вона повинна була бути співвідповідачем.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/14976/20 за апеляційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1370908, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Hundai Sonata, держ. № НОМЕР_3 , який належіть ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації була застрахована в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", термін дії полісу з 25.11.2016 по 24.11.2017.
27.12.2016 року близько 20 год. 00 хв. на А/Д Київ - Одеса 214 км. + 950 м. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки КАМАЗ, держ. № НОМЕР_4 , буксируючи при цьому причіп, ГКБ 8350, держ. № НОМЕР_5 , здійснюючи маневр перестроювання з правої смуги руху в ліву, не надав переваги в русі автомобілю Hundai Sonata, держ. № НОМЕР_3 , який рухався в лівій смузі руху, позаду, в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №915970 від 27.12.2016 (а.с. 21-22).
Зі змісту вказаної довідки також випливає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля КАМАЗ, держ. № НОМЕР_4 ОСОБА_1 п.12.1 ПДР. Крім того, у вказаній довідці відсутня інформація про наявність у винуватця ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2017 у справі №484/1600/17 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
30.12.2016 ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації подало Моторному (транспортному) страховому бюро України повідомлення про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, у якому вказало її обставини та інформацію про автомобілі.
У відповідності до звіту від 27.01.2017 № 310/16 про оцінку автомобіля, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hundai Sonata, номерний знак НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 42352 грн 57 коп.
20.03.2017 власник пошкодженого автомобіля ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів звернулося до МТСБУ з заявою про належне відшкодування оціненої шкоди.
МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації у розмірі 38069 грн 67 коп, відповідно до наказу МТСБУ від 14.11.2017 № 10549 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що також підтверджується копією платіжного доручення від 14.11.2017 № 1261595 (а.с. 45).
Крім того, МТСБУ здійснило виплату в розмірі 1300 грн за послуги аварійного комісара (експерта), що підтверджується платіжним дорученням №1260479 від 10.10.2017.
Здійснення позивачем страхового відшкодування стало підставою для звернення до відповідача із позовом в порядку регресу, оскільки цивільно-правова відповідальність останнього не була застрахована.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п. 39.2 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" основним завданням МТСБУ, в тому числі, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 36.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу КАМАЗ, держ. № 3663Б4 не застрахована, водій транспортного засобу Hundai Sonata, держ. № НОМЕР_3 , який належіть ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації, звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.
Згідно з висновком про оцінку автомобіля вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hundai Sonata, номерний знак НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 42352 грн 57 коп.
Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування ДП Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації у розмірі 38069 грн 67 коп, відповідно до наказу МТСБУ від 14.11.2017 № 10549 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що також підтверджується копією платіжного доручення від 14.11.2017 № 1261595. Крім того, МТСБУ здійснило виплату в розмірі 1300 грн за послуги аварійного комісара (експерта), що підтверджується платіжним дорученням №1260479 від 10.10.2017.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частинами 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
З урахуванням положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач є особою, що відповідальна за шкоду, заподіяну потерпілому у результаті ДТП, і до Моторного (транспортного) страхового бюро України як позивача у справі та особи, що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за збитки.
Відтак, враховуючи наведене, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог щодо відшкодування на користь позивача в порядку регресу шкоди на підставі ст.1191 ЦК України та п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що водій транспортного засобу, якого було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, на час створення ДТП був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 , а тому вона повинна була бути співвідповідачем, оскільки відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу транспортний засіб Камаз, номерний знак НОМЕР_4 належить саме Військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, цей факт не заперечується й відповідачем, а тому саме відповідач, як власник транспортного засобу несе відповідальність за завдану шкоду.
Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021 у справі №910/14976/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 12.07.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.