РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/21102/20

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Лізинг" (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 87, ідентифікаційний код 33305300)

до Акціонерного товариства "Київметробуд" (03065, місто Київ, вулиця Світлогорська, будинок 2/25, ідентифікаційний код 01387432)

про стягнення 86 115,68 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Лізинг" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Київметробуд" (далі - відповідач) про стягнення 86 115,68 грн, а саме: 76 906,00 грн основної заборгованості, 5 550,52 грн пені, 1 628,68 грн 3% річних та 2 030,51 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, за твердженням позивача, виконанням відповідачем умов Договору надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 від 21.08.2019 в частині здійснення оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/21102/20 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

24.02.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що акт № ОУ-0000311 від 10.12.2019 підписаний сторонами помилково, оскільки: послуга перебазування крана РДК-25-1 з вул. Північно-Сирецька на вул. Тираспільську фактично надавалася іншим підприємством, а саме товариством з обмеженою відповідальністю «БІГ ТРАНС КОМПАНІ» на підставі заявки № 1 від 16.12.2019, складеної у відповідності до умов договору № 20-01/19 від 15.11.2019, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Про помилкове підписання акта позивач був повідомлений листом від 25.01.2021 № 40.

Окрім того, послуги, визначені у актах № 53 від 04.05.2020 та № 62 від 08.05.2020, надавалися позивачем відповідачу вже після закінчення дії договору, адже строк дії даного договору, згідно пунктів 1.3., 9.1., закінчився 31 грудня 2019 року. Строк дії цього договору, за умовами пункту 9.1. договору, міг бути подовженим виключено за взаємною згодою сторін, шляхом укладання додаткової угоди. Однак, додаткова угода на подовження строку дії цього договору сторонами не укладалась. Таким чином, правовідносини, що виникли за названими актами надання послуг не підпадають під регулювання положеннями договору, є позадоговірними та регулюються іншими нормами права.

Одночасно відповідач звертає увагу, що відповідно до умов договору замовником послуг є Публічне акціонерне товариство «Київметробуд», а начальник Тунельного загону № 4 ПАТ «Київметробуд» був лише підписантом за довіреністю № 20/08/2019/1 від 20.08.2019. При цьому, згідно п. 4.1. Положення про Тунельний загін № 4 ПАТ «Київметробуд», ТЗ-4 є відокремленим структурним підрозділом Товариства, без статусу юридичної особи.

Насамкінець, не доведеність достатніми та допустимими доказами порушення відповідачем строку оплати наданих послуг, унеможливлює застосування до відповідача штрафних санкцій та стягнення інфляційних втрат і 3% річних.

03.03.2021 через загальний відділ діловодства позивачем подано на відповідь на відзив, в якому наголошує, що згідно пункту 9.1 Договору надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 від 21.08.2019 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Водночас, закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Станом на 03.03.2021 сторонами не підписаний акт демонтажу і закінчення надання послуг на об`єкті, тобто замовник не виконав зобов`язання щодо повернення крану, що ще раз підтверджує наявність договірних зобов`язань та продовження строку дії Договору.

16.03.2021 через загальний відділ діловодства відповідач подав заперечення на відповідь на відзив в порядку статті 167 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно-Лізинг» (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Київметробуд» в особі начальника Тунельного загону №4 ПАТ «Київметробуд» Метелиці О.М., який діє на підставі довіреності 20/08/1 від 20.082019, (Замовник) укладено договір надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язався надати замовнику на умовах цього договору послуги крана РДК-25-1 на об`єкті будівництва замовника.

У відповідності до пункту 8.5. Договору повноважним представником замовника за цим договором, в тому числі отримувачем наданих послуг та платником за них є його власний структурний і підрозділ - тунельний загін № 4 ПАТ «Київметробуд».

Відповідно до пункту 4.4 Положення про Тунельний загін № 4 ПАТ «Київметробуд» ТЗ-4 не має права укладати будь-які договори, контракти (угоди) від свого імені. Відносини ТЗ-4 з іншими підприємствами, установами, організаціями і громадянами здійснюються шляхом укладення договорів, контрактів (угод) від імені ПАТ «Київметробуд» відповідно до довіреності, що видається ПАТ «Київметробуд» начальнику ТЗ-4.

Згідно з пунктом 2.1 договору кран вважається встановленим для надання послуг та повернутим на місце стоянки крану з моменту підписання сторонами акта встановлення крану і початку надання та акта демонтажу і закінчення надання послуг на об`єкті замовника відповідно. Вказані акти є невід`ємними частинами цього договору ї є підставою для початку і закінчення нарахування плати за надані послуги.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що надання послуг оформлюється актом здачі приймання (надання послуг за місяць, підписаним повноважними представниками сторін).

Згідно з пунктом 2.3 договору режим роботи крана (надання послуг) становить 10 годин на добу та 260 годин на місяць.

Згідно з пунктом 3.1 договору оплата послуг здійснюється згідно почасової роботи крану. Вартість 1 машино-години послуг крана становить 320,00 грн, у тому числі ПДВ 53,33 грн. В будь-якому разі, незалежно від фактично відпрацьованого часу, за кожен день надання послуг замовник зобов`язався сплачувати виконавцю обсяг наданих послуг не менше ніж за 10маш/год на день. Вказана вартість послуг включає компенсацію заробітної плати кранівника.

Пунктом 3.3 договору передбачені умови надання послуг крану на резервному режимі живлення (дизельне паливо).

Порядок розрахунків визначений пунктами 3.4, 3.5 договору та передбачає, що перший платіж за послуги крану замовник здійснює після підписання акта встановлення крану і початку надання послуг на об`єкті згідно з вимогами п. 2.1 цього договору протягом 15 днів. Наступні платежі замовник здійснює шляхом 100 % попередньої оплати за надання послуг в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Виконавця у вигляді авансу за кожні 15 (п`ятнадцять) днів. Платежі здійснюються з 01 по 03 число та з 15 по 18 число поточного місяця надання послуг.

Пунктом 3.6 договору обумовлено, що витрати виконавця, пов`язані з доставкою, монтажем, демонтажем та вивезенням крану, не включаються до вартості послуг крану і оплачуються орендарем окремо на підставі рахунку-фактури.

Розрахунковий період - місяць Підстава для здійснення усіх взаєморозрахунків - цей договір та акти здачі-приймання (надання послуг) за відповідний місяць, підписані відповідно до пункту 2.2 договору (п. 3.8 договору).

Згідно з підпунктом «є» пункту 4.2 договору на замовника покладено приймання від виконавця актів здачі-прийняття наданих послуг для розгляду та підписання. На розгляд, повернення у разі наявності зауважень або підписання (у разі відсутності зауважень) поточних актів здачі-прийняття наданих послуг Замовнику надається 3 робочих дні.

У відповідності до підпункту «е» пункту 4.2 договору на замовника покладено своєчасну оплату наданих згідно цього договору послуг.

Згідно з пунктом 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Строк дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди.

На виконання пункту 2.1 договору між позивачем та відповідачем підписаний акт від 27.08.2019 №1 встановлення крана і початок надання послуг на об`єкті по Договору надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 від 21.08.2019, згідно якого позивач встановив, а замовник підтвердив, що встановлено і розпочато надання послуг краном РДК-25-1 зав. № 4743 на об`єкті будівництва за адресою: м. Київ вул. Північно-Сирецька,3.

Згідно акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.12.2019 № ОУ-0000311, складеного у порядку обумовленому пунктом 3.6 договору, здійснено перебазування (переміщення) крану РДК-25-1 зав. № 4743 на інший об`єкт будівництва за адресою: м. Київ, вул. Тираспільська 49/8, внаслідок чого відповідачем прийняті послуги/роботи на суму 17 886,00 грн з ПДВ.

Також між позивачем та відповідачем були підписані акти надання послуг від 04.05.2020 № 53 на суму 77 440,00 грн з ПДВ та від 08.05.2020 № 62 на суму 16 000,00 грн з ПДВ.

Однак, за вищевказані послуги/роботи відповідач повністю не розрахувався, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість з їх оплати в розмірі 76 906,00 грн, а саме: за актом № ОУ-0000311 від 10.12.2019 сума заборгованості становить 17 886,00 грн; за актом № 53 від 04.05.2020 сума заборгованості становить 43 020,00 грн; за актом № 62 від 08.05.2020 сума заборгованості становить 16 000, 00 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань щодо повної оплати вартості наданих позивачем послуг згідно умов договору, позивач також заявив до стягнення з відповідача нараховані відповідно до п. 5.8 договору пеню у розмірі 5 550,52 грн, а також 3% річних - 1628,65 грн та інфляційні втрати - 2 030,51 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є змішаним договором, одним з елементів якого, що стосується спірних правовідносин, є договір надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наданих сторонами доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надав послуги за замовленням відповідача за відповідну плату згідно умов договору.

На виконання пункту 2.1 договору між позивачем та відповідачем підписаний акт від 27.08.2019 №1 встановлення крана і початок надання послуг на об`єкті по Договору надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 від 21.08.2019, згідно якого позивач встановив, а замовник підтвердив, що встановлено і розпочато надання послуг краном РДК-25-1 зав. № 4743 на об`єкті будівництва за адресою: м. Київ вул. Північно-Сирецька,3.

Згідно акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.12.2019 № ОУ-0000311, складеного у порядку обумовленому п. 3.6 договору, здійснено перебазування (переміщення) крану РДК-25-1 зав. № 4743 на інший об`єкт будівництва за адресою: м. Київ, вул. Тираспільська 49/8, внаслідок чого відповідачем прийняті послуги/роботи на суму 17 886,00 грн. з ПДВ.

Також між позивачем та відповідачем були підписані акти надання послуг від 04.05.2020 № 53 на суму 77 440,00 грн. з ПДВ та від 08.05.2020 № 62 на суму 16 000,00 грн. з ПДВ.

Складений акт про демонтаж крана матеріали справи не містять, що, враховуючи умови пункту 9.1 договору, вказує на відсутність правових підстав вважати договір таким що не підлягає виконанню, а відносини між позивачем та відповідачем після 31.12.2019 є позадоговірними.

Відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з підпунктом «є» пункту 4.2 договору на замовника покладено приймання від виконавця актів здачі-прийняття наданих послуг для розгляду та підписання. На розгляд, повернення у разі наявності зауважень або підписання (у разі відсутності зауважень) поточних актів здачі-прийняття наданих послуг Замовнику надається 3 робочих дні.

Відповідач заперечує надання послуг за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.12.2019 № ОУ-0000311, посилаючись на його помилкове підписання та надання послуг іншим краном. При цьому, про невизнання акта відповідач повідомив позивача листом від 25.01.2021 № 40, тобто після звернення позивача з позовом до суду, а також без дотримання строку для розгляду акта, встановленого підпунктом «є» пункту 4.2 договору.

Зворотного відповідачем суду не доведено.

Тому, враховуючи вищевикладене, за відсутності жодних заперечень зі сторони відповідача у строк, встановлений договором, означені акти від 10.12.2019 № ОУ-0000311, від 04.05.2020 № 53 та від 08.05.2020 № 62 вважаються прийнятими відповідачем, а отже позивач правомірно заявив вимогу про стягнення коштів за виконані роботи.

Також Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на обов`язковості дотримання у даних спірних правовідносинах досудового порядку врегулювання спору, оскільки, в силу вимог статті 222 ГК України, надсилання претензії перед зверненням до суду з позовною заявою щодо захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів є правом, а не обов`язком. Зокрема, укладений договір надання послуг краном РДК-25-1 № 0819-7 не містить жодних умов про застосування досудового врегулювання спору.

Беручи до уваги положення укладеного між сторонами договору щодо його дії в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків, а також той факт, що послуги позивачем надані в повному обсязі, прийняті уповноваженою особою відповідача без зауважень (що підтверджується наявними в матеріалах справи актами) - строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вказаних послуг за спірним договором є таким, що настав.

Отже, заперечення відповідача жодним чином не спростовують висновків до яких дійшов суд, дослідивши матеріали справи та встановивши, що відповідач в порушення умов договору не в повній мірі сплатив на користь позивача вартість отриманих послугу та має перед позивачем заборгованість з їх сплати в розмірі 76 906,00 грн.

Відповідач на момент прийняття рішення не надав доказів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 550,52 грн пені.

За приписами статті 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати Замовником наданих послуг більш ніж на 10 (десять) банківських днів з моменту настання строків, передбачених цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд, врахувавши, що в силу вимог статті 253 ЦК України перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін, дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено початок перебігу строку прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на зазначене, суд здійснивши власний розрахунок пені дійшов висновку, що правильною сумою пені є 5 498,87 грн, з огляду на таке:

строк прострочення за актом № ОУ-0000311 від 10.12.2019 на суму 17 886,00 грн настав - 26.12.2019;

строк прострочення за актом № 53 від 04.05.2020 на суму 43 020,00 грн настав - 20.05.2020;

строк прострочення за актом № 62 від 08.05.2020 на суму 16 000, 00 грн настав - 26.05.2020.

Разом з тим, визначаючись з датою початку перебігу строку прострочення виконання зобов`язання за актом № 62 від 08.05.2020, Суд враховує, що відповідно до частини 5 статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Щодо заявлених позивачем до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат Суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг є порушенням умов договору, як наслідок є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Досліджений судом розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, також свідчить про неправильно визначені позивачем дати початку періоду нарахування пені.

З огляду на викладене, судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення 3% річних та встановлено, що стягненню з відповідача дана компенсаційна виплата підлягає в розмірі 542,47 грн на заборгованість за актом № ОУ-0000311 від 10.12.2019; 789,88 грн на заборгованість за актом № 53 від 04.05.2020; 285,90 грн на заборгованість за актом № 62 від 08.05.2020, в загальному розмірі 1 618,25 грн.

Однак перевірка наведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат, вказує на його арифметичну правильність, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Лізинг" до Акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення 86 115,68 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київметробуд" (03065, місто Київ, вулиця Світлогорська, будинок 2/25, ідентифікаційний код 01387432) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Лізинг" (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 87, ідентифікаційний код 33305300) 86 053,63 грн (вісімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні 63 копійки), з яких: 76 906,00 грн (сімдесят шість тисяч дев`ятсот шість гривень) - основна заборгованість, 5 498,87 грн (п`ять тисяч чотириста дев`яносто вісім гривень 87 копійок) - пеня, 1 618,25 грн (одна тисяча шістсот вісімнадцять гривень 25 копійок) - 3% річних та 2 030,51 грн (дві тисячі тридцять гривень 51 копійка) - інфляційні втрати, а також 2 268,36 грн (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 36 копійок) судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.06.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ