ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.07.2021 м. Ужгород Справа № 907/224/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників дану справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КІІЛТО-КЛЕЙ», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лісоіндустрія», м. Берегово Закарпатської області

про стягнення заборгованості на суму 52566,53 грн., в т.ч. 45308,69 грн. основного боргу, 3660,59 грн. пені, 2690,17 грн. інфляційних втрат, 907,08 грн. 3% річних,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, оскільки відповідач всупереч умов договору поставки не оплатив у повному обсязі вартість поставленого йому товару.

Ухвалою суду від 22.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву з доказами на його обґрунтування та позивачу для надання відповіді на відзив.

Приписами ст. 252 ГПК України, якими встановлено особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше; за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча отримав ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.04.2021, докази чого містяться у справі.

Відповідно до ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин суд констатує, що відповідач належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом подати відзив на позов, зазначений учасник судового процесу до суду з жодними заявами чи клопотаннями не звертався, тому суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11.11.2013 сторонами укладено договір поставки №1 6П/13 (далі - договір), за умовами якого постачальник позивач у справі зобов`язався передавати товар у власність покупця відповідача у справі який, у свою чергу, зобов`язався приймати та оплачувати вартість товару у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника у національній валюті за цінами вказаними у супровідних документах на товар (п.п. 1.1, 3.4).

Умовами договору сторони узгодили наступне:

- найменування, розгорнутий асортимент, ціна одиниці товару зазначені в прайс-листах продавця. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару та загальна сума кожної партії товару, визначаються кожний раз на підставі узгоджених з постачальником заявок покупця. Узгодження відбувається шляхом передачі підписаної покупцем заявки довільної форми по факсу (або іншим способом) постачальнику (п.1.2);

- товар повинен бути відвантажений покупцю протягом 3-ох банківських днів з моменту замовлення покупцем (п.2.1);

- кожна окрема партія товару постачається на умовах відстрочення платежу на 45 календарних днів (п. 3.1);

- максимальна сума поставки товарів на умовах відстрочення платежу складає 150 000, 00 грн. (п.3.2.);

- у випадку необхідності відвантаження товару з простроченою заборгованістю більше 45 днів ціна товару буде збільшена на 5% (п. 3.3)

Сторонами передбачено відповідальність, зокрема, покупця за порушення строків оплати поставленого товару шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки (п. 5.2.)

Матеріалами справи встановлено, що позивач у травні 2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 47600,69 грн., що підтверджено видатковою накладною № 001438309 від 15.05.2020, яка підписана представниками сторін, скріплена їх печатками та міститься у матеріалах справи. Граничний день оплати зазначеної поставки встановлений за умовами договору 29.07.2020.

Відповідач 30.07.20 платіжним дорученням № 491 здійснив часткову оплату поставленого товару - на суму 9000,00 грн., яка позивачем частково - в сумі 6708,00 грн. - зарахована у погашення поточної заборгованості відповідача, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача за спірною поставкою на суму 45308,69 грн.

Наведене підтверджено долученим до матеріалів справи актом звірки взаєморозрахунків станом на 21.12.2020, після чого 25.01.2021 позивач надіслав відповідачеві вимогу про оплату боргу на суму 45308,69 грн. у строк на протязі семи днів з дня одержання вимоги, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Наведені обставини передували та послугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

Так, згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання, якими є сторони спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майновогосподарськими визнаються цивільноправові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В силу приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в частині основного боргу на суму 45308,69 грн. є правомірними, оскільки доведені належними доказами у справі та не спростовані відповідачем.

Позовні вимоги в частині 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за період з 30.07.2020 по 31.03.2021 на суми відповідно 907,08 грн. та 2690,17 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України.

При вирішенні позовних вимог в частині пені, суд керується приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно яких нарахування штрафних санкцій, в т.ч. пені, за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Зазначений піврічний строк нарахування санкцій у спірних відносинах сторін сплив 25.01.21, натомість позивач заявив вимогу про стягнення штрафних санкцій (пені) за період з 30.07.20 по 31.03.21.

За таких фактичних обставин справи та відповідно до наведених приписів законодавства вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню на суму 2675,07 грн., яка нарахована за період з 30.07.20 по 25.01.21, в іншій частині цих вимог належить відмовити за безпідставністю нарахування.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 51581,01 грн.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати позивача за розгляд справи належить покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Питання розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої зазначено позивачем у сумі 11000,00 грн. може бути розглянуто судом після подання доказів таких витрат у порядку передбаченому приписами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 14, 73-79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісоіндустрія» (90202, Закарпатська область, м. Берегове, вул. Фабрична, 53, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІІЛТО-КЛЕЙ» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, буд. 14, ) суму 51581,01 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна грн. 01 коп.), в т.ч. основний борг, 3% річних, інфляційні втрати, пеню, а також на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору - 2227,44 грн. (дві тисячі двісті двадцять сім грн. 44 коп.)

2. В іншій частині позову відмовити, поклавши судові витрати в цій частині на позивача.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ушак І.Г.