Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/374/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., за участю секретаря судового засідання Коваль С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Рівненського обласного центру зайнятості в особі Березнівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про стягнення 38 237,81 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Рівненський обласний центр зайнятості в особі Березнівської районної філії звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення 38 237,81 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завдана позивачу майнова шкода в розмірі 38 237,81 грн у зв`язку з невиконанням Управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області встановлених законодавством зобов`язань, а саме винесення незаконного рішення щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, що призвело до безпідставної виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 29.12.2019 по 08.07.2020 в сумі 38 237,81 грн, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закон України "Про зайнятість населення", Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, ст. 1166, 1173 ЦК України.

22.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнає повністю та просить суд у задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що за період часу, коли ОСОБА_1 знаходилася на обліку в центрі зайнятості до відповідача не надходило заяви від неї про те, що вона отримує грошову допомогу по безробіттю, відтак відповідачу не було відомо про те, що вона перебувала на обліку у статусі безробітної та отримувала допомогу по безробіттю. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі № 460/319/20, яке набрало законної сили 08.07.2020, позивачем призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 19.09.2019, однак після цього продовжувалося нарахування та виплата допомоги по безробіттю. Крім того, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62 (далі - Порядок), також не передбачено жодних підстав для повернення коштів органом Пенсійного фонду України.

29.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, за яким відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 . Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 своєчасно не отримала призначення пенсійного забезпечення, яке їй гарантоване чинним законодавством, а Березнівська районна філія Рівненського обласного центру зайнятості безпідставно здійснила йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками. Крім того, вважає, що саме внаслідок протиправної відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідач завдав матеріальної шкоди (збитків) Рівненському обласному центру зайнятості у розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 38 237,81 грн, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 21.05.2021 позовну заяву Рівненського обласного центру зайнятості в особі Березнівської районної філії залишено без руху.

Ухвалою суду від04.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/374/21у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.06.2021.

У судовому засіданні оголошено перерву до 02.07.2021.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

19.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 02.10.2019 № Д-4/060 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років 26 років і 6 місяців (на 11.10.2017).

16.12.2019 ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 24.12.2019 № Д-6/060 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав відсутності необхідного спеціального стажу станом на 11.10.2017.

Уважаючи зазначені відмови протиправними, ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду, рішенням якого у справі № 460/319/20 від 11.03.2020, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суд від 08.07.2020, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.09.2019.

Окрім того, як установлено судом, 19.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до Березнівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та була зареєстрована як така, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки.

Наказом № НТ190925 від 25.09.2019 їй було надано статус безробітної відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення"; наказом від 30.09.2019 № НТ190930 призначена допомога по безробіттю з 30.09.2019 по 23.09.2020, наказом від 30.09.2019 № НТ190930 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 30.09.2019 по 28.12.2019, наказом від 02.01.2020 № НТ200102 поновлено допомогу по безробіттю, наказом від 13.08.2020 № НТ200813 припинено допомогу по безробіттю та реєстрацію безробітних.

У період з 29.12.2019 по 05.08.2020 позивачем виплачена ОСОБА_1 допомога в розмірі 43 438,79 грн.

Позивачем здійснений перерахунок виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 29.12.2019 по 08.07.2020, різниця ставила 5 200,98 грн, яку ОСОБА_1 повернула позивачу, про що свідчать квитанції від 18.08.2020 на суму 5 000,00 грн та від 15.06.2021 на суму 201,00 грн.

Отже, розмір допомоги по безробіттю, виплачений позивачем ОСОБА_1 за період з 29.12.2019 по 08.07.2020, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 38 237,81 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 04-141 від 18.02.2021, в якій просив повернути у місячний строк від дня отримання претензії грошові кошти в розмірі 38 237,81 грн, у відповідь на яку відповідач проінформував, що незаконна виплата допомоги по безробіттю була здійснена внаслідок недобросовісної та незаконної поведінки з боку ОСОБА_1 , а, отже, в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні всі елементи, необхідні для відшкодування збитків (протиправна поведінка та причинний зв`язок між дією та виникненням збитків).

Станом на дату розгляду вказаного спору доказів того, що відповідач перерахував позивачу 38 237,81 грн завданої шкоди, немає.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із безпідставною виплатою допомоги по безробіттю, які регулюються Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закон України "Про зайнятість населення").

Пункт 2 ч. 1 ст. 44 цього Закону передбачає, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення".

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.1, 2 ст. 22 ЦК України).

За ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1173 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

Приписами ст. 6 Конституції України унормовано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до п. 1,7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

Спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди) передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Як установлено судом, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/319/20 від 11.03.2020, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суд від 08.07.2020, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 19.09.2019.

У силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Желтяков проти України», «Христов проти України»).

Отже, обставини протиправної поведінки відповідача у цій справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, є встановленими та не підлягають доведенню.

Факт обізнаності чи необізнаності відповідача про отримання ОСОБА_1 статусу безробітної та пов`язаних з цим виплат допомоги по безробіттю не впливає на судовий спір у справі, за результатами вирішення якого встановлені та набули преюдиційного значення обставини неправомірності дій відповідача по відношенню до ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7, ст. 8 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України. Виходячи з наведених положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 своєчасно не отримала призначення пенсійного забезпечення, яке їй гарантовано чинним законодавством, а позивач безпідставно здійснив виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , як особі, яка не мала будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями відповідача та понесеними позивачем збитками.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17, від 10.04.2018 у справі № 927/455/17, від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17.

Отже, відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 38 237,81 грн та повинен її відшкодувати.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а, отже, про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 38 237,81 грн коштів, виплачених ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено у повному обсязі, відтак судовий збір в розмірі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Рівненського обласного центру зайнятості в особі Березнівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення 38 237,81 грн задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ідентифікаційний код 21084076) на користь Рівненського обласного центру зайнятості в особі Березнівської районної філії (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Буховича, 6, ідентифікаційний код 13979787, рахунок Рівненського обласного центру зайнятості, , UA 0706075 у Державній казначейській службі України, МФО 820172, із зазначенням в платіжному дорученні у призначенні платежу - "повернення виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 (внаслідок призначення пенсії за вислугу років за рішенням суду)") 38 237,81 грн коштів, як допомоги по безробіттю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ідентифікаційний код 21084076) на користь Рівненського обласного центру зайнятості в особі Березнівської районної філії (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Буховича, 6, ідентифікаційний код 13979787, рахунок Рівненського обласного центру зайнятості, , UA 0706075 у Державній казначейській службі України, МФО 820172, із зазначенням в платіжному дорученні у призначенні платежу - "повернення судового збору по ОСОБА_1 ") 2 270,00 грн судового збору.

Позивач: Рівненський обласний центр зайнятості в особі Березнівської районної філії (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Буховича, 6, ідентифікаційний код 13979787).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ідентифікаційний код 21084076).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 02.07.2021.

Суддя О. Андрійчук