ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 рокуСправа № 912/1538/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500)

про стягнення 6 808 228,21 грн,

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

представники сторін:

від позивача - Остапенко В.М., довіреність №14/339 від 22.12.2020, адвокат (в режимі відеоконференції),

від відповідача - не брав участь,

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 6 808 228,21 грн, з яких: 5 969 203,52 грн основного боргу, 115 056,15 грн пені, 193 975,37 грн 3% річних, 529 993,17 грн інфляційних втрат з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначило, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу №6137/1920-БО-18 від 26.09.2019 в частині повної та своєчасної оплати спожитого газу з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою від 25.05.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 17.06.2021.

11.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, за змістом якого останній підтверджує і визнає заборгованість по Договору постачання природного газу №6137/1920-БО-18 від 26.09.2019 в сумі 5 969 203,52 грн та просить суд зменшити суму пені до 50% від заявленої суми позивачем, а саме - до 57 528,08 грн.

17.06.2021 суд відкрив підготовче засідання.

Ухвалою від 17.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 30.06.2021.

17.06.2021 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.06.2021 суд відкрив розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 30.06.2021 був присутній представник позивача.

Відповідач участі повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 115).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 30.06.2021 за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

26.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №6137/1920-БО-18 (далі - Договір, а.с. 13-21), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Надалі, 22.10.2019, 12.11.2019, 09.12.2019, 16.01.2020, 28.01.2020, 24.02.2020, 23.03.2020, 23.04.2020 між сторонами укладено додаткові угоди №№1-8 відповідно, якими внесено до Договору зміни, та викладено розділи 3, 4, 6, 7 цього Договору в новій редакції (а.с. 22-30).

За пунктом 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Cпоживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2 370,0 тис. куб.м згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.8. Договору).

В розділі 4 Договору (з врахуванням Додаткових угод) сторонами узгоджено ціну газу.

Так, згідно з пунктом 4.2. Договору (з врахуванням Додаткової угоди від 23.04.2020 №8) ціна за 1000 куб. метрів природного газу з 01.04.2020 по 30.04.2020 (включно) складає 2 897,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 5.1. Договору).

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 7.2. Договору з врахуванням Додаткової угоди від 26.09.2019 №5).

В п. 11.1. Договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір та Додаткові угоди до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

На виконання умов Договору позивач в період листопад 2019 - квітень 2020 передав Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" природний газ на загальну суму 5 978 344,36 грн, про що складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 30.11.2019 на суму 400 929,58 грн, акт від 31.12.2019 на суму 1 274 846,81 грн, акт від 31.01.2020 на суму 2 195 103,38 грн, акт від 29.02.2020 на суму 1 477 001,75 грн, акт від 31.03.2020 на суму 559 223,89 грн, акт від 30.04.2020 на суму 71 238,95 грн (а.с. 31-36).

Вказані акти підписано обома сторонами без зауважень та згідно розрахунку і наданих позивачем до справи виписок з банківського рахунку по Договору, оплата за отриманий природний газ здійснена Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" частково та з порушенням договірних строків оплати на суму 9 140,84 грн (а.с. 41-45).

Таким чином, Споживачем не сплачено вартість отриманого газу на суму 5 969 203,52 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються відповідачем.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо оплати отриманого природного газу, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Господарський суд враховує приписи ст. 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із загальними положеннями про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України) продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

За розрахунком позивача, підтвердженим матеріалами справи, заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого газу за Договором від 26.09.2019 №6137/1920-БО-18 становить 5 969 203,52 грн.

Наявність основної заборгованості у розмірі 5 969 203,52 грн визнається відповідачем.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 5 969 203,52 грн обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача 115 056,15 грн пені, 193 975,37 грн 3% річних, 529 993,17 грн інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Так, згідно з частини другої наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень ст. 524, 533, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Інфляційні нарахування на суму боргу та сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), які передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов`язання.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Крім того, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ № 1078).

При обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

З огляду на таке, методика розрахунку інфляційних збитків відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100 % (дефляції). Даного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Згідно з розрахунком позивача сума 3% річних складає 193 975,37 грн, зокрема: за зобов`язаннями листопада 2019 року за період з 27.12.2019 по 31.03.2021 складає 14 844,62 грн; за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 28.01.2020 по 31.03.2021 складає 44 854,39 грн; за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 26.02.2020 по 31.03.2021 складає 72 014,97 грн; за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 26.03.2020 по 31.03.2021 складає 44 945,23 грн; за зобов`язаннями березня 2020 року за період з 28.04.2020 по 31.03.2021 складає 15 504,55 грн; за зобов`язаннями квітня 2020 року за період з 26.05.2020 по 31.03.2021 складає 1 811,61 грн.

За розрахунком позивача сума інфляційних втрат складає 529 993,17 грн, зокрема: за зобов`язаннями листопада 2019 року за період з 01.01.2020 по 31.03.2021 складає 36 247,32 грн; за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 01.02.2020 по 31.03.2021 складає 115 104,62 грн; за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 01.03.2020 по 31.03.2021 складає 205 395,15 грн; за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 01.04.2020 по 31.03.2021 складає 125 383,50 грн; за зобов`язаннями березня 2020 року за період з 01.05.2020 по 31.03.2021 складає 42 657,78 грн; за зобов`язаннями квітня 2020 року за період з 01.06.2020 по 31.03.2021 складає 5 204,80 грн.

Відповідач щодо здійсненого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат не заперечив.

Суд перевірив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, вважає його обґрунтованим, а позовні вимоги про стягнення 193 975,37 грн 3% річних та 529 993,17 грн інфляційних втрат такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу вимог ч. 2 ст. 193, ст. 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

У п. 7.2. Договору (з урахуванням Додаткової угоди від 26.09.2019 №5) сторони узгодили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з розрахунком позивача сума пені складає 115 056,15 грн, зокрема: за зобов`язаннями листопада 2019 року за період з 27.12.2019 по 17.04.2020 складає 17 526,59 грн; за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 28.01.2020 по 17.04.2020 складає 40 063,63 грн; за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 26.02.2020 по 17.04.2020 складає 44 285,91 грн; за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 26.03.2020 по 17.04.2020 складає 13 180,02 грн.

Відповідач щодо здійсненого позивачем розрахунку пені не заперечив.

Суд перевірив розрахунок пені та вважає його обґрунтованим

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву заявлено письмове клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

У своїх доводах відповідач посилається на скрутне фінансове становище, несвоєчасну сплату споживачами (усіх категорій) заборгованості за послуги з опалення, яка станом на 01.03.2021 складає 112 847 814,86 грн. Просить врахувати, що стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що в свою чергу може спричинити порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді. При цьому, зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.

Також відповідач просить взяти до уваги наступні обставини:

- розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою;

- державою взято на себе обов`язок щодо відшкодування заборгованості за використаний природний газ підприємствами паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, зокрема Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

- відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ;

- розрахункові рахунки Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" та майно арештовані органами державної виконавчої служби тривалий час, а тому виконати в повному обсязі та вчасно договірні зобов`язання у відповідача немає можливості.

Відповідачем надано довідку про наявність заборгованості по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", копії облікової картки на зведене виконавче провадження № 45611726, постанови про арешт коштів боржника від 10.03.2020, постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.08.2020, 02.09.2020, від 08.09.2020, копії звітів про фінансові результати та балансів (а.с. 68-100).

Позивач проти задоволення клопотання відповідача заперечив з підстав, викладених у відповіді на відзив, в якій просив суд врахувати, що станом на 31.12.2020, відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача, розмір збитків останнього становить 19 002 млн грн, розмір короткострокових зобов`язань складає 49 046 млн грн, довгострокових - 82 664 млн грн, торгової дебіторської заборгованості - 28 129 млн грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020 та наступних опалювальних сезонів.

Дослідивши доводи відповідача щодо зменшення розміру пені, господарський суд вважає необхідним зменшити її розмір на 50 %, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналіз наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність відповідача значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі за отримані послуги з опалення. Наявність такої заборгованості залежить не лише від заявника, а і від виконанням зобов`язань з боку споживачів послуг боржника.

Разом з тим, господарський суд приймає до уваги і заперечення та пояснення АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в цій частині. Однак, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягується судом також проценти річних, інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому, при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

З підстав викладеного господарський суд згідно з клопотанням відповідача зменшує пеню на 50 %, тобто до 57 528,08 грн.

В розрізі зазначеного вище суд вважає за необхідне вказати, що відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/13801/19.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % розміру сплаченого судового збору в сумі 51 061,71 грн, відповідно до ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 130, 221, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ідентифікаційний код 31678853) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) основну заборгованість в сумі 5 969 203,52 грн, 57 528,08 грн пені, 193 975,37 грн 3 % річних, 529 993,17 грн інфляційних втрат та 51 061,71 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, ідентифікаційний код 37918230, р/р UA3011559) Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) 51 061,71 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № від 12.05.2021, оригінал якого залишається в матеріалах справи №912/1538/21.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оригінал рішення направити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) після набрання рішенням законної сили.

Копії рішення направити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) та Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500).

Повне рішення складено 09.07.2021.

Суддя М.С. Глушков