ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 910/19499/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

без виклику учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2021

у справі №910/19499/20 (суддя Нечай О.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

про ухвалення додаткового рішення

у справі №910/19499/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест"

про стягнення 3 275,79 грн

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19499/20 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 800 грн 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Задовольняючи заяву позивача частково, суд першої інстанції ураховував рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, та малозначність цієї справи у розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 15.04.2021 в установлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій просить суд додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 скасувати у частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 760,33 грн. Прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244 ГПК України, задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 560, 33 грн згідно договору №30-11-2020/21 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.11.2020.

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначав, що висновки суду першої інстанції, викладені у додатковому рішенні щодо розподілу та стягненню розміру судових витрат не відповідають нормам чинного законодавства Україні і сталій судовій практиці у вирішенні аналогічного роду спорів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" у справі №910/19499/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 у справі №910/19499/20 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19499/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2021. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Установлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Новтехвест" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, установленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату винесення даної постанови відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, отже колегія суддів розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю " Новтехвест " (далі - відповідач) про стягнення 3 275,79 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 у справі № 910/19499/20 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 598 грн 72 коп. заборгованості, 450 грн 48 коп. інфляційних втрат, 226 грн 59 коп. 3 % річних та 2 102 грн 00 коп. судового збору.

26.03.2021 (надіслана засобами поштового зв`язку 23.03.2021) до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 560,33 грн.

Як було зазначено вище, додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19499/20 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новтехвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 800 грн 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/19499/20 є обґрунтованим та законним, при цьому суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

З матеріалів справи убачається, що позивач, на виконання п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у поданій до суду позовній заяві зазначив, що зобов`язується із урахуванням пункту 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку настання існування/понесення судових витрат у цій справі, повідомити про це суд, а також зазначив про неможливість визначити вартість послуг адвоката та просив урахувати, що орієнтовний розмір понесених судових витрат не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, які пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону, та/або Радами адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано належним чином засвідчені копії Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009, посвідчення адвоката, довіреності від 07.08.2020, Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020, укладеного з адвокатом Грищенком О.М., Акту прийому-передачі документів від 30.11.2020, Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.03.2021.

Зі змісту Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020, п. 3.1., сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця (адвоката) складає 600,00 грн, (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. Договору). При цьому, сторонами ураховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону та/або Радами адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).

Окремо, сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 800,00 грн; судові засідання - 800,00 - 1 200,00 грн/судове засідання у суді відповідної судової інстанції (в залежності від різного роду умов та чинників); побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 600,00 грн/год; витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.

Згідно з пунктами 3.2, 3.8 Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020 замовник повинен сплатити 100% від вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг, протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції за результатами завершення розгляду судом позовних вимог замовника (позивача) до відповідача про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання згідно з видатковими накладними щодо поставки/передачі товару та Договору №24-11-2020 про відступлення права вимоги (цесії) від 24.11.2020. Розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника, у відповідності до пунктів 1.1, 2.1 Договору) визначається на рівні 7 - 12 % від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно з відповідним рішенням суду за позовом замовника.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.03.2021 адвокатом виконано роботи (надано послуги), а позивачем прийнято наступні роботи (послуги), а саме: зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи (1 год.); надання консультації із питань практичного застосування норм законодавства (2 год.); здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються спору (2 год.); здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики (правової позиції) (2 год.); організація, процесуально-правовий супровід, процесуальне проведення робіт/послуг щодо здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат (1 год.); організація, процесуально-правовий супровід, процесуальне проведення робіт/послуг щодо підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів; підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, формування додатків до позовної заяви та визначення реквізитів для сплати судового збору (3 год.); організація, процесуально-правовий супровід, процесуальне проведення робіт/послуг щодо виготовлення примірника позовної заяви з додатками та його направлення на адресу відповідача (1 год.); гонорар адвоката, відповідно до п. 3.8 Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020, у розмірі 360,33 грн (3 275,79 грн х 11 %).

Згідно з пунктами 2, 3 Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.03.2021 загальна вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) складає 7 560,33 грн; сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/робіт складає 600,00 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, установлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Правові висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), у додатковій постанові від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 у справі № 910/3929/18 та інших.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів заяви позивача про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката убачається, що копію указаної заяви з доданими до неї документами було надіслано на адресу відповідача.

Судом першої інстанції було установлено, що за пошуковим ідентифікатором відстеження поштового відправлення №770 на офіційному сайті АТ "Укрпошта" судом установлено, що указане поштове відправлення, станом на дату ухвалення додаткового рішення, не вручене відповідачу. Відтак суд першої інстанції зазначав, що відповідач був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням у порядку частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

При розгляді заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі (7 560,33 грн) суд виходить з того, що стягнення указаних витрат з відповідача на користь позивача суперечитиме завданню та основоположним принципам господарського судочинства.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не покладати понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у повному обсязі на відповідача, оскільки вказані витрати не є співмірними із ціною позову, складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідатиме критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості і становитиме надмірний тягар для відповідача.

Надані адвокатом послуги у частині зустрічі та консультації клієнта, узгодження правової позиції, аналіз та дослідження документів, що стосуються спору, пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження судової практики в контексті цієї справи не можна вважати такими, що були неминучими та необхідними.

Суд вважає, що здійснення розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат, а також виготовлення примірника позовної заяви з додатками та його направлення на адресу відповідача є складовими процесу формулювання своїх вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування, тобто підготовки позовної заяви, у розумінні статті 162 Господарського процесуального кодексу України, а також виконанням позивачем вимог статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України щодо звернення до суду з такою позовною заявою.

При цьому, судом ураховано, що на організацію, процесуально-правовий супровід, процесуальне проведення робіт/послуг щодо підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, а також належне обґрунтування правомірності доводів, підготовку, із врахуванням вимог ГПК України, подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, формування додатків до позовної заяви та визначення реквізитів для сплати судового збору адвокатом витрачено 3 (три) години, відтак, виходячи із умов Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020, вартість наданих послуг складає 1 800,00 грн (600,00 грн х 3). Указані витрати колегія суддів вважає необхідними та обґрунтованими.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року в справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97), незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 Євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що гонорар адвоката, на підставі п. 3.8 Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-11-2020/21 від 30.11.2020, у розмірі 360,33 грн не був необхідним, у зв`язку з розглядом цієї справи.

Крім того судом було ураховано характер спірних правовідносин, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, також судом було ураховано малозначність цієї справи у розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути зменшено до 1 800,00 грн (вартості виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) з підготовки позовної заяви та подання її до Господарського суду міста Києва). Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 800,00 грн, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про ухвалення додаткового рішення у цій справі підлягає частковому задоволенню.

Ураховуючи наведене, додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. Отже, у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" належить відмовити.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2021 у справі №910/19499/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.07.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран