номер провадження справи 28/49/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.07.2021 справа № 908/586/21
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.,
розглянувши матеріали заяви вих. № 2306/21 від 23.06.2021 про ухвалення додаткового рішення суду у справі № 908/586/21
про скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення
учасники справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Капуста А.В., довіреність № 646 від 24.12.2020
Товариством з обмеженою відповідальністю ІНТЕРПРОЕКТ заявлено позов до публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про скасування рішення відповідача з розгляду акта про порушення від 24.09.2020 №10003235, оформленого протоколом комісії Бердянського міськрайонного району електричних мереж ПАТ Запоріжжяобленерго від 11.11.2020 №233/1.
Ухвалою від 22.06.2021 у справі № 908/586/21 (суддя Федорова О.В.) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021, враховуючи десятиденний строк розгляду заяви та перебування судді Федорової О.В. у відпустці з 01.07.2021 по 26.07.2021, вказану заяву визначено для розгляду судді Левкут В.В.
Ухвалою від 30.06.2021 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №908/586/21 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 07.07.2021.
Представник позивача у судове засідання не з`явився.
На електронну адресу суду від позивача 05.05.2021 суду надійшла заява, в якій позивач просив суд судове засіданні у справі № 908/586/21 проводити без участі його представника, викладені у заяві вимоги підтримав.
Від відповідача 07.07.2021 надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач заперечив щодо заявленої позивачем до стягнення суми та просив розподілити судові витрати на сторони порівну.
За змістом ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на обмежений статтею 244 ГПК України 10-ти денний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та приймаючи до уваги, що про час та місце слухання заяви у даній справі сторони повідомлені належним чином, заява розглядається за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 07.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.
Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Правову допомогу позивачу надавав адвокат Касьянов М.М. згідно договору № 2901/21 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.01.2021, укладеного з ТОВ ІНТЕРПРОЕКТ.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2021 адвокатським об`єднанням Юридична компанія ЮРИСТОКРАТ в особі голови (Керуючого партнера) Касьянова Максима Миколайовича (Адвокатське об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю ІНТЕРПРОЕКТ (Клієнт) укладений договір № 2901/21 про надання професійної правничої (правової) допомоги, відповідно до п. 1.1 якого Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу (правову), надавати юридичні послуги та представляти інтереси клієнта з питань підготовки та супроводу в господарських судах всіх інстанцій позовної заяви до ПАТ Запоріжжяобленерго про скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення від 24.09.2020 №10003235, оформленого протоколом від 11.11.2020 №233/1, а Клієнт зобов`язується оплачувати надані Адвокатським об`єднанням послуги відповідно до умов цього договору.
В пункті 1.2 договору сторони узгодили, що на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору сторонами складається акт виконаних робіт, що є достатнім доказом виконання Адвокатським об`єднанням взятих на себе зобов`язань.
Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідач у наданому суду клопотанні про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу просив розподілити ці витрати на сторони порівну. В обґрунтування свого клопотання відповідач послався на те, що позивачем на підтвердження понесених витрат не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) та інших документів що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначив, що позивачем хоч і наданий акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 до договору №2901/21 від 21.01.2021, відповідно до якого адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Юристократ" надано послуги з професійної правничої допомоги ТОВ "Інтерпроект" до яких входить: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; правовий аналіз наданих клієнтом документів у справі; підготовка та направлення адвокатського запиту на адресу відповідача; правовий аналіз документів, складання позовної заяви, відповіді на відзив, тощо, проте такий перелік не є детальним, зокрема, у ньому відсутня інформація про витрачений адвокатом час на надання послуг, вартість окремих послуг, тощо. Звернув увагу на те, що деякі вказані в акті позиції повторюються, а також на безпідставність віднесення позивачем 200,00 грн. на відправлення позовної заяви та відповіді на відзив поштою в суд до витрат на правничу допомогу.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем при поданні позову заявлено вимоги про скасування рішення відповідача з розгляду акта про порушення від 24.09.2020 №10003235, оформленого протоколом комісії Бердянського міськрайонного району електричних мереж ПАТ Запоріжжяобленерго від 11.11.2020 №233/1. Розрахунки у справі, які б потребували значного часу відсутні. Також не обтяжена справа кількістю доказів, які б потребували вивчення.
Суд враховує приписи п. 4 ч. 5 ст. 129 ГПК України (дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись) та звертає увагу, на стадії підготовчого провадження у справі № 908/586/21 відповідач здійснив дії щодо врегулювання даного спору, у зв`язку із чим провадження по даній справі було закрите, а судовий збір у розмірі 2270 грн. повернутий позивачу. Користуючись правом передбаченим, п. 8.2.6 Правилами роздрібного ринку електричної енергії, відповідачем переглянуло рішення оформлене протоколом від 11.11.2020 №233/1 по акту порушення від 24.09.2020 № 10003235, за наслідками якого скасовано рішення комісії з розгляду Акту про порушення ПРРЕЕ №10003235 від 24.09.2020 № 10003235, оформлене протоколом від 11.11.2020 №233/1. Вирішено розрахунок по акту про порушення №10003235 від 24.09.2020 не проводити.
Також суд визнав необхідним відзначити, що деякі включені позивачем в акт приймання-передачі виконаних робіт види робіт повторюються (підготовка додатків до позовної заяви, оформлення засвідчу вальних написів 200,00 грн./підготовка копій позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам 200,00 грн.), а розмір включених в акт витрат на направлення позовної заяви в суд та відповідачу, направлення відповіді на відзив в суд та відповідачу (100,00 грн./100,00 грн.) не відповідає фактично понесеному розміру (64,00 грн./54,00 грн.).
Крім того, витрати на відправлення позовної заяви та відповіді на відзив поштою в суд та відповідачу на загальну суму 200,00 грн. слід віднести до витрат, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України (пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду), а не до витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспіврозмірними та достатньо завищеними. Також суд враховує дії відповідача по врегулюванню спору.
Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 119, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРПРОЕКТ задовольнити частково.
3. В інші частині заяву залишити без задоволення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241, 244 ГПК України 09.07.2021.

Суддя В.В. Левкут