ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 Справа № 908/3092/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20 (суддя Корсун В.Л.; повне рішення складено 17.02.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м.Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", м.Запоріжжя

про стягнення 114939,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький про 114939,00 грн. боргу за договором постачання від 29.12.2017 №150/ЗАлК-Д-2017-267.

Позовні вимоги обґрунтовано ст. ст. 11, 509, 525, 526, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 179, 180, 193, 216, 218 ГК України, а також неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині здійснення своєчасного розрахунку з позивачем за користування колектором за договором постачання від 29.12.2017 №150/ЗАлК-Д-2017-267 за період з червня 2019 року по лютий 2020 року на загальну суму 114939,00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" - 114939 грн. 00 коп. основного боргу та 2102 грн. 00 коп. судового збору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем умов договору №150/ЗАЛК-Д-2017-267 від 29.12.2017 щодо своєчасної оплати відповідачем позивачу наданих у період з червня 2019 року по лютий 2020 року послуг щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав суду ні копію свого примірника договору від 29.12.17 №150/ЗАЛК-Д-2017-267, ні копію договору від 29.12.17 №150, акти наданих АТ "Запорізький завод феросплавів" послуг за користування колектором за спірний період (з червня 2019 року по лютий 2020 року) за договором від №150 від 29.12.2017 не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, вказані акти підписано відповідачем та засвідчено печаткою АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" із зазначенням про відсутність претензій, у т.ч. претензій щодо їх невідповідності п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України 24.05.95 №88, у вказаних актах зазначено, що вони є основою для розрахунків між сторонами.

Також господарський суд дійшов висновку, що відповідачем до суду не надано доказів того, що підписані акти (про які йде мова у тексті оскаржуваного рішення) складені на виконання іншого договору, який укладено між сторонами, визначена актами сума за надання послуг користування колектором відповідає умовам п.3.2. договору від 29.12.17 №150/ЗАЛК-Д-2017-267, відповідно, недоліки, які мали місце при оформленні актів є неістотними в розумінні положень абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, місцевий суд дійшов висновку, що ненадання рахунку позивачем відповідача або деяких з рахунків (з урахування того, що відповідні платіжні реквізити позивача зазначено в актах наданих послуг та договорі), не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити надані позивачем послуги у строк визначений п. 3.1 договору.

Враховуючи зазначене вище, господарський суд дійшов висновку, що позивачем поданими суду доказами доведено, а відповідачем не спростовано, факту надання послуг відповідачу за договором від 29.12.17 №150/ЗАЛК-Д-2017-267 у період з червня 2019 року по лютий 2020 року на загальну суму 114 939,00 грн. та їх безпідставну несплату відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20 повністю; ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального права.

За доводами апелянта позивачем додано до позову докази направлення рахунків та актів наданих послуг за договором № 150 від 29.12.2017 лише за червень, липень, серпень, вересень, листопад 2019 року, а за інші періоди доказів направлення первинних документів не додано, тобто фактично рахунки та акти наданих послуг за користування колектором за договором №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017 за період з червня 2019 року по лютий 2020 року (включно) відсутні, позивач їх не виставляв та не направляв на адресу відповідача, акти наданих послуг не підписані, відповідно відсутні докази надання та прийняття сторонами послуг за договором № 150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017.

За доводами скаржника надані позивачем рахунки та акти наданих послуг не засвідчують факт здійснення господарської операції та договірних відносин саме за договором №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017, відповідно, у відповідача не виникає обов`язок з проведення розрахунку за вказаним договором.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Позивач - АТ "Запорізький завод феросплавів" своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, про розгляд справи апеляційним господарським судом відповідач повідомлений шляхом направлення на його електронну адресу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та передачею телефонограми.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №908/3092/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Подобєд І.М., судді - Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021 у складі головуючого судді Подобєд І.М. відмовлено АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі; апеляційну скаргу залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

20.04.2021 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору - квитанція №55390948 від 15.04.2021 про сплату судового збору у сумі 3153,00 грн. (судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України).

За розпорядженням керівника апарату суду від 26.04.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо), проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/3092/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021 колегією суддів у визначеному складі поновлено АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20; ухвалено розглянути апеляційну скаргу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За розпорядженням керівника апарату суду від 23.06.2021, у зв`язку усуненням обставин, що зумовили заміну судді - члена колегії, а саме вихід з відпустки судді Орєшкіної Е.В., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/3092/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.06.2021.

За розпорядженням керівника апарату суду від 23.06.2021, враховуючи звільнення рішенням ВРП №1406/0/15-21 від 17.06.2021 Широбокової Л.П. з посади судді Центрального апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №908/3092/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2021 визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20 до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

29.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (власник) та ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (користувач) укладено договір №150/ЗАЛК-Д-2017-267 про користування колектором зливової каналізації (а.с.10-11 т.1), відповідно до п. 1.1. якого власник надає користувачу право спільного користування колектором промислово-зливової каналізації для скидання з території ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" промислово-зливових вод.

Згідно п. 2.1. договору, загальна сума договору визначається виходячи з діючої щомісячної вартості користування колектором користувачем і становить на момент укладення договору 153252 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата за користування колектором проводиться користувачем на поточний рахунок власника щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення рахунку та акту надання послуг за користування колектором. Акт надання послуг за користування колектором повинен бути підписаний і повернутий власнику до 5-го числа наступного за звітним.

Пунктом 3.2. договору визначено, що за користування колектором зливної каналізації користувач сплачує власнику 12771 грн. з ПДВ щомісяця.

Додатковою угодою №1 від 15.05.2018 до договору сторони, зокрема, виклали преамбулу договору №150/ЗАЛК-Д-2017-267 від 29.12.2017 в новій редакції та погодились вважати АТ "Запорізький завод феросплавів" правонаступником ПАТ "Запорізький завод феросплавів" з всіма правами та обов`язками по цьому договору (а.с.11 т.1).

Додатковою угодою №5 від 24.09.2019 до договору, сторонами розділ 8 договору №150/ЗАЛК-Д-2017-267 від 29.12.2017 "Юридичні адреси сторін" викладено в новій редакції, зокрема, користувачем визначено АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" () (а.с.13 т.1).

Відповідно до п. 7.1. договору (в редакції додаткової угоди №6 від 24.01.2019 та додаткової угоди №7 віл 24.01.2020), договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання (а.с.14-15 т.1).

В підтвердження наданих позивачем відповідачу послуг за користування колектором за спірний період з червня 2019 року по лютий 2020 року позивачем надано акти надання послуг за користування колектором по договору №150 від 29.12.2017:

від 30.06.2019 за червень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.07.2019 за липень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.08.2019 за серпень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 30.09.2019 за вересень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 12771,00 грн.;

від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 12771,00 грн.;

від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 12771,00 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками АТ "Запорізький завод феросплавів" і АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та скріплені їх печатками із зазначенням про відсутність претензій зі сторони АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат". Також у вказаних актах зазначено, що вони є основою для розрахунків між сторонами.

На підставі вказаних вище актів були виставлені на відповідні акти рахунки на оплату послуг, зазначених в актах.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем за вказаними вище актами оплачені виконані роботи лише частково, а саме на суму 4574 грн. 60 коп., АТ "Запорізький завод феросплавів" звернулося з позовом до Господарського суду Запорізької області про стягнення заборгованості відповідача в сумі 114939,00 грн.

Правовідносини сторін врегульовано договором про користування колектором зливової каналізації від 29.12.2017 №150/ЗАЛК-Д-2017-267 (з урахуванням додаткових угод № 1, 5, 6, 7), який за своє правовою природою є договором надання послуг.

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статі 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис закріплено частинами першою, сьомою статті 193 Господарського кодексу України.

В силу вимоги статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Як вже зазначалось, акти наданих відповідачу послуг за користування колектором за спірний період з червня 2019 року по лютий 2020 року та відповідні рахунки на їх оплату позивачем виставлено з посилання на договір №150 від 29.12.2017.

Щодо доводів відповідача про те, що надані позивачем рахунки та акти наданих послуг не засвідчують факт здійснення господарської операції та договірних відносини саме за договором №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017, у зв`язку з чим у відповідача не виникає обов`язку з проведення розрахунку за договором №150 від 29.12.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факту отримання від позивача послуг за договором №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.17 за спірний період на загальну суму 114 939,00 грн., однак посилається на недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, а саме на те, що в актах та рахунках зазначено: договір №150 від 29.12.2017, замість: договору №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017, у зв`язку з чим відповідач заперечує наявність у нього обов`язку для здійснення розрахунку з позивачем за договором №150/ЗАлК-Д-2017-267 від 29.12.2017.

Між тим, відтиск печатки позивача на наданих до позовної заяви примірниках договору про користування колектором зливової каналізації №150/ЗАЛК-Д-2017-267 від 29.12.2017 та додаткових угодах до нього, вказаний договір у АТ "Запорізький завод феросплавів", у юридично-реєстраційному відділі зареєстровано за №150.

Крім того, згідно із статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із відповідними змінами) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (із відповідними змінами) визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Таким чином ненадання рахунку позивачем відповідача або деяких з рахунків (з урахування того, що відповідні платіжні реквізити позивача зазначено в актах наданих послуг та договорі), не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити надані позивачем послуги у строк визначений п. 3.1. договору.

Отже з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що акти наданих позивачем послуг за користування колектором за спірний період (з червня 2019 року по лютий 2020 року) за договором №150 від 29.12.2017 не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, вказані акти підписано відповідачем та засвідчено печаткою відповідача із зазначенням про відсутність претензій, у т.ч. претензій щодо їх невідповідності п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995.

Крім того, як правильно зазначено місцевим господарським судом, у вказаних актах зазначено, що вони є основою для розрахунків між сторонами та відповідачем до суду не надано доказів того, що підписані вищевказані акти складені на виконання іншого договору, який укладено між сторонами.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано, факту надання послуг відповідачу за договором від 29.12.2017 №150/ЗАЛК-Д-2017-267 у період з червня 2019 року по лютий 2020 року на загальну суму 114939,00 грн. та їх несплату відповідачем.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3553,00грн. на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/3092/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 06.07.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Е.В. Орєшкіна