ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Справа № 906/1205/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Пузирко В.В.,

представники учасників справи:

позивач- Неволіна А.Ю.;

відповідач- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Позивача-Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на рішення госпо-дарського суду Житомирської області від 12.04.2021, повний текст якого складено 22.04.2021, у справі №906/1205/20 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Вдовиченка Миколи Васильовича

с.Скраглівка Бердичівського р-ну Житомирської області

про укладення договору,-

У жовтні 2020 року Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (надалі в тесті - Громадська спілка) звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом, згідно якого просить з 10.04.2020 вважати укладеним договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення з ФОП Вдовиченко М.В. (надалі в тексті - Підприємець).(т.1, арк. справи 1-8).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.04.2021 у справі №906/1205/20 позов задоволено частково. Визнано укладеним з дня набрання чинності судовим рішенням дого-вір між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» та ФОП Вдовиченко М.В. зі строком дії включно до 10.09.2022 та на інших умовах, запропонованих Позивачем.(т.2, арк.справи 39-47).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи пряму вказівку в Законі України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторсь-кого права і (або) суміжних прав» договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, Позивач обґрунтовано звернувся з відповідним позовом до суду. При цьому, суд виходив з того, що договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, тож днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі. Таким чином, безпідставними є умови договору, визначені в п.3.1.2 договору щодо надання провайдером інформації Спілці щодо найменувань програм організації мовлення, які ним ретранс-люються станом на 10.04.2020 та інформації про кількість абонентів за перший квартал 2020 року. Крім того, оскільки повноваження організації в сфері обов`язкового колективного управління закінчуються у Позивача 10.09.2022 - безпідставною є вимога про укладення договору на строк до 31.12.2025.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до апеляційного госпо-дарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області у даній справі в частині дати укладення договору та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову. Обґрунтовуючи скаргу на рішення Позивач зазначає, що господарський суд першої інстан-ції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно відмовив у задоволенні позову щодо: визнання договору укладеним з тієї дати, з якої просив Позивач - 10.04.2020; умови договору про розпо-всюдження його дії до відносин сторін, які виникли з 10.04.2020.(п.5.1 проекту договору); щодо дати закінчення дії договору (п.5.2 проекту договору); щодо умови про надання інформації за перший квартал 2020 року (п.3.1.2 проекту договору). Апелянт наголошує, що 10.04.2020 є датою затвердження тарифів на використання об`єктів авторського права і суміжних прав способом кабельної ретрансляції, на підставі яких визначена ціна спірного договору (протокол щодо остаточних розмірів тарифів наявний в матеріалах справи). Можливість застосування зворотної дії умов договору обумовлена положеннями: ч.3 ст.631 ЦК України, коли сторони можуть встановити, що умово договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення та ч.2 ст.187 ГК України - день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо перед договірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Позивач вважає, що в контексті даної судової справи суд першої інстанції поставив у залежність ефективність судового захисту від тривалості судового процесу. Чим довше триває судовий спір - тим менший обсяг прав Позивача буде поновлено. Крім того, відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» - користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права», укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами правовласників у відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. Апелянт наголошує, що єдиною умовою правомірного використання об`єкта права інтелектуальної власності є отримання дозволу на таке використання, що відбувається шляхом укладення ліцензійного договору, та виплати відповідної винагороди. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання Відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020. Оскільки суд першої інстанції відхилив умову договору, визначену п.3.1.2 проекту договору, виключно як похідний наслідок зміни судом моменту, з якого договір вважається укладеним, то така умова повинна бути включена до спірного договору. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про закінчення строку дії спірного договору надмірно формалізував питання строку повноважень Позивача - надав перевагу не стільки факту наявності у Позивача певних повноважень, скільки чинності певних документів; порушив принцип процесуальної економії та ефективності господ-дарського судочинства - створив передумови для аналогічного спору вже у 2022 році щодо укладення такого ж договору на новий строк повноважень Позивача. Хоча, очевидно, що цього можна було уникнути; не врахував інші положення спірного договору, якими чинність договору і так поставлена у пряму залежність від чинності повноважень Позивача.(т.2, арк.справи 82-87).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 відкрито провадження за скаргою Позивача у справі №906/1205/20.(т.2, арк.справи 100).

Ухвалою від 22.06.2021 розгляд справи відкладено на 01.07.2021(т.2, арк.справи 104).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 22.06.2021 та 01.07.2021 представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника у призначені на 22.06. 2021 та 01.07.2021 судові засідання. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» є акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, що підтверджується наказом Міністерства роз-витку економіки, торгівлі та сільського господарства України №14 від 10.09.2019.(т.1, арк.справи 11).

Фізична особа-підприємець Вдовиченко Микола Васильович відповідно до ліцензії Націо-нальної ради України з питань телебачення і радіомовлення НР №00604-п від 15.08.2017 здійснює на території міста Андрушівка Житомирської області діяльність провайдера програмної послуги (надалі у тексті - Провайдер програмної послуги). Строк дії ліцензії з 15.08.2017 до 15.08.2027 включно.

Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1401 від 27.07.2017 Провайдеру програмної послуги дозволено кабельну ретрансляцію 50 телепрограм, з них 45 - вітчизняних, 5 - іноземних.(надалі - Рішення №1401).

У Рішенні №1401 зазначено, що у ліцензії провайдера програмної послуги слід було зазна-чити: територія розташування (прийому) багатоканальної телемережі - м.Андрушівка, с.Гальчин Житомирської області; загальна кількість програм програмної послуги - 50, із них вітчизняних програм - 45; технологія розповсюдження програм - аналогова.(т.1, арк.справи 13-15).

Протоколом перемовин, які відбулись у період з 10.03.2020 по 10.04.2020 щодо остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, затверджено наступні тарифи: на 2020 рік сума за кожного абонента користувача становить 0,40 грн/місяць; 2021 рік - 0,90 грн/місяць; 2022 рік - 1,50 грн/місяць; 2023 рік - 2,00 грн/місяць; 2024 рік - 2,50 грн/місяць; 2025 рік - 3,00 грн/місяць.

Водночас на перемовах вирішено, що зобов`язання з нарахування винагороди на користь ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» виникають 10.04.2020 відповідно до укладеного договору.(т.1, арк.справи 28-33).

Оголошення про остаточні тарифи ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» опри-люднила на офіційному вебсайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського госпо-дарства України 05.05.2020.(т.1, арк.справи 34).

На виконання ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», ч.3 ст.179 ГК України, 02.09.2020 Спілка направила Підприємцеві лист з пропозицією укласти договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мов-лення на програми організації мовлення та два примірники проекту зазначеного договору.(т.1, арк. справи 35-43).

Оскільки Підприємець здійснює господарську діяльність без підписання договору з акриди-тованою організацією і використовує у своїй діяльності об`єкти авторського права і суміжних прав, ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» просить у позові вважати укладеним з ФОП Вдовиченком М.В. 10.04.2020договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на умовах в ньому викладених.(т.1, арк.справи 1-8).

Як зазначалося вище, господарський суд Житомирської області рішенням від 12.04.2021 у справі №906/1205/20 господарський суд Житомирської області позовні вимоги задоволив частково. (т.1, арк.справи 39-47).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача на рішення безпідставна та не підлягає задо-воленню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є визнання договору укладеним в редакції Позивача.

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укла-деним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.(ст.627 ЦК України). Зміст договору згідно ч.1 ст.628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`я-зковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальний порядок укладення господарських договорів встановлено статтею 181 ГК України. Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підпи-саного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом під-твердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонова-ний будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умо-вами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

При цьому, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавст-вом умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не от-римано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законо-давства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

При цьому договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передба-чених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (надалі в тексті - Закон) визначає правові та організа-ційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського і (або) суміжних прав в Україні, зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

За визначенням наведеним в статті 1 вказаного Закону колективне управління - діяльність зі збору, розподілу та виплати правовласникам доходу від прав, що здійснюються в інтересах більше ніж одного правовласника на умовах та з дотриманням принципів, передбачених цим Законом.

Обов`язкове колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організацій колек-тивного управління, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Згідно ч.6 ст.12 Закону обов`язкове колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.

Обов`язкове колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється, зокрема, у сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

За кожною сферою обов`язкового колективного управління визначається одна акредитована організація.

Таким чином, незалежно від передання правовласниками в управління акредитованої органі-зації, що здійснює діяльність у сфері обов`язкового колективного управління (зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення), лише остання має право здійснювати колективне управління в даній сфері.

Отже, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», яка є єдиною в Україні акредитованою організацією в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретранс-ляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач мовлення) (згідно з чинним на час вирішення спору наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №14 від 10.09.2019) - є належним Позивачем у даній справі, про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» провайдер програмної послуги - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перег-ляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж. Право на ретрансляцію теле- та/чи радіопрограм, відповідно до ст.42 Закону, визнача-ється ліцензією на мовлення або ліцензією провайдера програмної послуги.

Максимальні обсяги ретрансляції та орієнтовний перелік (за жанрами) передбачених до ретрансляції програм та передач визначаються програмною концепцією мовлення згідно з вимо-гами цього Закону.

Провайдери програмної послуги здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передба-чено надавати у складі програмної послуги.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» кабельна ретрансляція - прийом і одночасна передача телерадіоорганізаціями, провайдерами програмної послуги та іншими особами незалежно від використаних технічних засобів повних і незмінних передач (програм) організацій мовлення або їх істотних частин, а також творів, виконань, фонограм, відео-грам, зокрема таких, що містяться в таких передачах (програмах) організацій мовлення, за умови що початкова трансляція такої передачі (програми) здійснена організацією мовлення, яка не підпадає під юрисдикцію України відповідно до закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Вдовиченко М.В. є суб`єктом господарювання, що здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги (згідно відомостей з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення, що розміщений на офіційному сайті Національної ради України з питань телебачення і радіомов-лення).

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами право-власників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» установлено, що користувачі зобов`язані до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права» укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

У разі укладення користувачем договору з акредитованою організацією колективного управ-ління та виконання ним передбачених таким договором зобов`язань користувач звільняється від будь-яких інших претензій щодо даної категорії прав, виду об`єкта авторського права і (або) суміжних прав і способу його використання згідно зі сферою акредитації організації колективного управління, з якою він уклав договір, крім тих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких на загальнодоступному веб-сайті даної організації колективного управління зазначено, що вони не охоплюються договором. У разі надходження таких претензій вони вирішуються організаціями колективного управління.

Згідно з частиною 3 статті 179 ГК України, укладення господарського договору є обов`яз-ковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання його є обов`язком для суб`єкта господарювання в випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, з огляду на пряму вказівку в Законі України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» щодо обов'-язковості укладення відповідачем (як користувачем у розумінні статті 1 цього Закону) з єдиною акредитованою організацією колективного управління в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Предметом даного позову є визнання укладеним договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення) з єдиною акредитованою організацією обов`язкового колективного управ-ління в даній сфері, в редакції, викладеній позивачем в позовній заяві.

Відповідно до частин 1-3 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припи-нення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.(ч.2 ст.181 ГК України).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

З матеріалів справи вбачається, що листом від 01.09.2020 Громадська спілка зверталась до Підприємця з пропозицією укласти договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єк-тів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організації мовлення, що стверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною.(т.1, арк. справи 35-43).

Проте, на пропозицію Позивача Відповідач відповіді не надав, запропонований Позивачем проект не погодив та не підписав, зауваження або пропозиції відносно змісту запропонованого правочину не надав, протокол розбіжностей до нього не склав.

За частиною 1 статті 187 ГК України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

З огляду на імперативну норму частини 3 статті 20 Закону України «Про ефективне управ-ління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов акредитованої організації обов`язкового колективного управління в відповідній сфері до провайдера програмної послуги щодо укладення договору на надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення) підлягає задоволенню.

Оскільки примірний чи типовий договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми органі-зацій мовлення, відповідними органами не розроблений, у такому випадку сторони не обмежені в можливості визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення.

Відповідно до частини 9 статті 238 ГПК України, в спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посилан-ням на поданий позивачем проект договору.

Згідно з ч.5 ст.180 ГК України ціна в господарському договорі визначається в порядку, уста-новленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету міністрів України.

Порядок затвердження тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення визначений частиною 2 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав».

Вбачається, що на виконання приписів ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав», в період з 10.03.2020 по 09.04.2020 Позивачем та представниками провайдерів програмної послуги проведе-но перемови щодо встановлення остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

В ході перемовин затверджено остаточні розміри тарифів за кабельну ретрансляцію об`єк-тів авторського права і (або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, які розміщені на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку, еконо-міки, торгівлі та сільського господарства України у розділі «Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав».(https://www.me.gov.ua).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що запропонована Позивачем у проекті договору ціна відповідає остаточним тарифам і є обов`язко-вою для Відповідача, як користувача об`єктами авторського та суміжних прав за відповідною категорією.

Відповідно до частини 7 статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Звертаючись з позовом та апеляційною скаргою, Спілка просить визнати укладеним договір з моменту затвердження в установленому Законом порядку остаточних тарифів, тобто з 10.04.2020 (пункт 5.1 проекту договору).

Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування, попереднього договору. В інших випадках, спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог, днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішен-ням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №905/889/16 та від 19.06.2019 у справі №915/802/18.

Таким чином, оскільки предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, то днем укла-дення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки висновку суду першої інстанції, що датою укладення договору №01-01/09/20 є дата набрання чинності рішенням суду у даній справі.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апелянта на можливість застосу-вання зворотної дії умов договору, яка обумовлена положеннями: ч.3 ст.631 ЦК України, коли сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виник-ли до його укладення та ч.2 ст.187 ГК України, згідно якої день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Громадська спілка не доводить жодними доказами та не обґрунтовує існування правовідносин між нею та Підприємцем з 10.04.2020 тобто з дати затвердження тарифів. При цьому, лише 02.09.2020 Позивач направив пропозицію укласти договір.

Крім того, Позивач вважає, що в контексті даної справи суд першої інстанції необґрунто-вано поставив у залежність ефективність судового захисту від тривалості судового процесу. А чим довше триває судовий спір - тим менший обсяг прав Позивача може бути поновлено.

Натомість колегія суддів звертає увагу, що використовуючи своє процесуальне право на оскарження рішення суду першої інстанції Позивач фактично сам відтерміновує дату набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і відповідно - чинності договором.

Позивач наголошує на необхідності укласти договір на підставі рішення суду ретроспек-тивно з 10.04.2020 на підставі ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», оскільки користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права», укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами правовласників у відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що Закон «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» прийнято 15.05.2018, він набрав чинності 22.07.2018. при цьому, ліцензію провайдера програмної послуги Підприємець отримав ще 15.08.2017, тобто до прийняття вказаного закону і до виникнення обставин, передба-чених ч.3 ст.20 Закону, тому не міг до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторсь-кого права і (або) суміжних прав укласти договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав з організацією колективного управління, якою є Спілка.

Апелянт також наголошує, що єдиною умовою правомірного використання об`єкта права інтелектуальної власності є отримання дозволу на таке використання, що відбувається шляхом укладення ліцензійного договору та виплати відповідної винагороди. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання Відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020.

Однак, на переконання колегії суддів, оскільки Громадська спілка вважає, що протягом певного часу Підприємець неправомірно використовував об`єкти прав інтелектуальної власності вона вправі вимагати компенсацію за таке використання.

Враховуючи, що договірні правовідносини між сторонами виникають лише з дати набрання законної сили рішенням суду, місцевий господарський суд правомірно визнав безпідставними визначені пунктом 3.1.2 умови проекту договору про обов`язок провайдера надавати Громадській спілці інформації щодо найменувань програм організації мовлення, які ретранслюються ним станом на 10.04. 2020 та інформацію про кількість абонентів за перший квартал 2020 року.

Колегія суддів не вбачає підстав і для переоцінки правильного висновку суду першої інс-танції щодо умови п.5.2 Договору, якою передбачено, що договір діє з дати його укладення до 31.12.2025. Оскаржуючи рішення в цій частині, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип процесуальної економії та ефективності господарського судочинства, створив передумови для аналогічного спору вже у 2022 році щодо укладення такого ж договору на новий строк.

Колегія при цьому виходить з того, що згідно даних Реєстру організацій колективного управління акредитація надана Громадській спілці 10.09.2019 на 3 роки, а тому враховуючи, що 10.09.2022 у Позивача закінчуються повноваження організації в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав органі-зацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) - договір не може діяти після втрати Спілкою статусу акредитованої організації.

Натомість, у разі продовження повноважень з організації в сфері обов`язкового колективного управління Спілка не позбавлена права ініціювати продовження дії договору шляхом укладення додаткової угоди на відповідний строк.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позовних вимог, тому апеляційну скаргу Позивача належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12.04.2021 - без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Позивача оспорюваним рішенням суду першої інстанції від 12.04.2021 не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсь-кого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на рішення господарського суду Житомирської області від 12.04.2021 у справі №906/1205/20 зали-шити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/1205/20 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.