РІШЕННЯ

30 червня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/405/21

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., секретар Матюшенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Тупичівської сільської ради, вул. Чернігівська, 75, с. Тупичів, Городнянський район, Чернігівська область, 15150,

до відповідача:Сектор освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації в особі ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи - Городнянської районної ради Чернігівської області, вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область, 15100,

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1-Територіальний сервісний центр МВС №7441 м. Чернігів, вул. Шевченка, 162а, м. Чернігів, 14020

2-Чернігівська районна рада Чернігівської області, вул. Шевченка, 48, м. Чернігів, 14027, код 24843051

про визнання права власності

Представники учасників справи:

від позивача-Дякин Р.О.,

від відповідача: Шпігал С.В.,

третіх осіб: не з`явились.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Чернігівської області 22.04.2021 звернулась Тупичівська сільська рада з позовом до Сектору освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації в особі ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи - Городнянської районної ради Чернігівської області, у якому позивач просить суд визнати право власності на автотранспортні засоби ПАЗ 32054 (2005 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та ГАЗ 2217-104 (2002 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 справа № 927/405/21 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 26.04.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк, протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви - шляхом подання до суду: доказів доплати судового збору за звернення до суду із вимогою майнового характеру (визнання права власності) у встановлених Законом порядку і розмірі - з урахуванням вартості майна.

11.05.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків (від 07.05.21 б/н). До заяви надано платіжне доручення №1506 від 05.05.2021 в якості доказів доплати судового збору у розмірі 1377 грн, виходячи з вартості спірного майна.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Територіальний сервісний центр МВС №7441 м. Чернігів та Чернігівську районну раду Чернігівської області,

встановлено строки подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, пояснень, додаткових заяв, клопотань щодо суті спору; підготовче засідання призначено на 28.05.2021 на 10:00год.

Треті особи правом участі у підготовчому засіданні не скористались, про дату час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 48-49).

Ухвала про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві (вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область, 15100), повернута відправнику без вручення адресату відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та здійснення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 28.05.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 30.06.2021 на 09:30год.

24.06.2021 від Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України в Чернігівській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника у судовому засіданні, яке задоволено судом.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечив, заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався наданим правом на подання відзиву у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 10 Закону України «Про місцеве самоврядування України» визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Вказані органи діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування України» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування України» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування України» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об`єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

Розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації № 252 к від 26.11.2019 «Про припинення відділу культури і туризму Городнянської районної державної адміністрації в результаті реорганізації шляхом приєднання» було припинено юридичну особу - відділ культури і туризму Городнянської районної державної адміністрації шляхом приєднання до відділу освіти, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації.

Розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації № 20 від 04.02.2020 «Про відділ освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації» відділ освіти, молоді та спорту Городнянської РДА перейменовано у Відділ освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації, який в подальшому розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації № 27 від 19.02.2020 перейменовано у Сектор освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації.

Рішенням першої сесії восьмого скликання Чернігівської районної ради Чернігівської області від 10.12.2020 «Про реорганізацію Городнянської районної ради Чернігівської області» створено комісію з припинення юридичної особи Городнянської районної ради Чернігівської області. Правонаступником майна, прав та обов`язків Городнянської районної ради визначено Чернігівську районну раду Чернігівської області.

Рішенням другої сесії восьмого скликання Чернігівської районної ради Чернігівської області від 22.12.2020 «Про безоплатну передачу установ та їх майна зі спільної власності територіальних громад міста та сіл Городнянського району у комунальну власність Тупичівської сільської територіальної громади» було безоплатно передано у комунальну власність Тупичівської сільської територіальної громади заклади освіти разом із закріпленими за ними основними засобами, фондами, матеріальними цінностями та майном згідно переліку об`єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Городнянського району, які знаходяться на балансі КЗ «Центр з обслуговування закладів освіти» Городнянської районної ради Чернігівської області (додаток до рішення від 22 грудня 2020 р.) до якого входив автобус ПАЗ 3205 інв № НОМЕР_6 , місцезнаходження вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область.

Рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Чернігівської районної ради Чернігівської області від 23.02.2021 «Про передачу транспортного засобу у комунальну власність Тупичівської сільської територіальної громади» було безоплатно передано у комунальну власність Тупичівської сільської територіальної громади транспортний засіб автомобіль ГАЗ 2217-104 2002 рік випуску НОМЕР_7 який перебуває на балансі Відділу культури і туризму Городнянської районної державної адміністрації.

Відповідно до актів приймання-передачі транспортних засобів Сектором освіти, культури, молоді та спорту автотранспортні засоби - ГАЗ 2217-104 та ПАЗ 32054 передано Тупичівській сільській територіальній громаді.

Проте, як зазначає позивач, останній позбавлений права здійснити належним чином реєстрацію автотранспортних засобів, оскільки їх реєстрація повинна була здійснюватись при к кожній передачі між відділами та сектором.

Відповідно до свідоцтв на автотранспортні засоби автотранспортні засоби ПАЗ 32054 (2005 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за Відділом освіти молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації, тоді, як ГАЗ 2217-104 2002 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 зареєстрований за Відділом культури і туризму у Городнянській РДА.

Відповідно до статей 8, 13 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Загальні способи захисту права власності визначені частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України і частиною другою статті 20 Господарського кодексу України.

Зокрема, згідно з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є: наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю.

При цьому, позивачем за позовом про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних правовідносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку інших осіб, претензіями на майно цих осіб, необхідністю одержати правовстановлюючі документи. В свою чергу, відповідачем такого позову має бути особа, яка сумнівається у приналежності майна позивачу, або не визнає за позивачем права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 07.12.2016 у справі №920/607/15).

Верховним Судом України у постановах від 07.11.2012 у справі №6-107цс12, від 04.12.2012 у справі №26/133 та від 29.04.2015 у справі №903/134/13-г було висловлено таку ж правову позицію щодо застосування статті 392 Цивільного кодексу України, згідно якої, у разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього майна сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, права такої особи підлягають захисту шляхом визнання права власності на належне цій особі майно. Від такої правової позиції не відступив Верховний Суд та підтримав її у Постанові від 05.07.2018 у справі №910/16594/15. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного суду від 04.06.2019 року у справі №5/112-Б-10).

Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосовуванням відповідного способу захисту.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, норма статті 392 Цивільного кодексу України не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 02.05.2018 у справі №914/904/17, від 22.05.2018 року у справі №923/1283/16, від 27.06.2018 у справі №904/8186/17.

Отже, рішення суду про визнання права власності, яке приймається за результатами розгляду позову, поданого в порядку статті 392 Цивільного кодексу України, за своєю суттю є правозахисним актом і спрямоване на захист наявного у позивача права власності.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном.

Поданими позивачем доказами підтверджується, що автотранспортні засоби внаслідок проведених реорганізацій правомірно передавались уповноважними на те органами. Однак внаслідок припинення частини з них фактичний власник, позивач у справі, позбавлений права здійснити належним чином обов`язкову реєстрацію автотранспортних засобів, що в свою чергу обмежує його можливість, як власника повноцінно розпоряджатись та використовувати належне йому майно.

Суд вважає, що у даному випадку обраний позивачем спосіб захисту не суперечить чинному законодавству, та є ефективним з огляду на те, що, позивачу буде надана можливість відновлення порушеного права на розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене позовні вимоги Тупичівської сільської ради підлягають задоволенню в повному обсязі.

За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати за Тупичівською сільською радою (вул. Чернігівська, 75, с. Тупичів, Городнянський район, Чернігівська область, 15150, ) право власності на автотранспортні засоби ПАЗ 32054 (2005 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та ГАЗ 2217-104 (2002 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 ).

3.Стягнути з Сектора освіти, культури, молоді та спорту Городнянської районної державної адміністрації в особі ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи - Городнянської районної ради Чернігівської області, (вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область, 15100, ) на користь Тупичівської сільської ради (вул. Чернігівська, 75, с. Тупичів, Городнянський район, Чернігівська область, 15150, ) 3647,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2021.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/