ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" липня 2021 р. Cправа № 902/468/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" (вул. Собінова, буд. 1, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49083)

до: Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" (село Летківка, Тростянецький район, Вінницька обл., 24310)

про стягнення 111528,03 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" про стягнення 111 528,03 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №1552 від 28.02.2020 в частині оплати товару.

Ухвалою суду від 14.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/468/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена позивачу на визначену в позовній заяві адресу електронної пошти, а відповідачу на адресу зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ, ухвала вручена останньому 15.05.2021 відповідно до витягу із сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення №358 наявного в матеріалах справи.

02.07.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів в якому останній зазначає про сплату заборгованості за поставлений товар, до клопотання відповідачем долучено платіжне доручення №1379 від 25.06.2021 на суму 58619,58.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" (позивач, в договорі Продавець) та Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 1 552 від 28.02.2020 р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується приймати та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив, насіннєвого матеріалу, яка разом по тексту цього Договору іменується як товар, відповідно до умов цього договору, додаткових угод та специфікацій до нього.

Конкретна назва товару, його асортимент, кількість, ціна, строк поставки, умови оплати, та умови продажу товару, погоджуються сторонами у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна товару по цьому договору визначена сторонами у гривнях Сторони можуть визначити грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - доларах США або Євро. У випадку визначення сторонами грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті - доларах США або Євро, то ціна такого товару підлягає зміні в залежності від зміни курсу гривні до іноземної валюти у спосіб визначений сторонами у п. 3.5, 3.6, 3.7. цього Договору (п. 3.1. та п. 3.2 Договору).

Розділами 4 та 5 Договору сторони передбачили умови оплати та продажу товару і умови передачі товару.

У розділі 6 та 7 Договору сторони визначили зобов`язання покупця та правові наслідки порушення умов договору (зобов`язання).

Цей договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до 28.02.2021 (п. 11.1. Договору).

До договору сторонами підписано Специфікація №2-К від 28.02.2020 відповідно до якої сторонами погоджено асортимент, кількість, ціна, еквівалент товару в доларах США та строки поставки і оплати, а саме зазначено, що позивач в строк до 30.04.2020 продає відповідачу товар в асортименті на загальну суму 224546,04 грн, що еквівалентно 9157,67 доларів США, умови оплати: 20% до 02.03.2020, 40% до 20.08.2020 та 40% до 23.10.2020.

Позивач на підставі видаткової накладної №171 від 28.02.2020 передав відповідачу товар на загальну суму 211139,64 грн. Дана видаткова накладна підписана сторонами та скріплена печатками сторін.

На виконання вимог договору відповідач частково оплатив отриманий товар в загальному розмірі 177685,33 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача, не оплаченою залишилась сума 33454,31 грн, яка позивачем станом на день подання позовної заяви проіндексована відповідно до умов укладеного між сторонами договору і становить 58619,56 грн.

В зв`язку з не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо оплати отриманого товару позивач був змушений звернутись з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача 111 528,03 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу, яка складається з 58619,56 грн - основного боргу та 52908,47 грн - процентів за користування товарним кредитом за п.7.2. та п. 7.3. Договору.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №1 552 від 28.02.2020р. та Специфікації до договору купівлі-продажу №1 552 від 28.02.2020р., не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару, за таких обставин, на день подачі позовної заяви до суду у відповідача рахувалась проіндексована заборгованість в сумі 58619,56 грн.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач здійснив оплату за поставлений товар в розмірі 58619,56 грн, що стверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1379 від 25.06.2021 на суму 58619,58 грн, яке додано відповідачем до клопотання про долучення доказів від 30.06.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих позивачем доказів сплати грошових коштів у розмірі 58619,58 грн, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 58619,58 грн., у зв`язку із чим провадження у справі в частині основного боргу підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на відповідача.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 52908,47 грн - процентів за користування товарним кредитом за п.7.2. та п. 7.3. Договору.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

П.п. 6.1., 6.2., 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

В підписаному між сторонами Договорі, сторони в п. 7.2. та 7.3. передбачили, що якщо сторони передбачили продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то на прострочену суму нараховуються 100 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем та протягом наступних 30 календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена сторонами в п. 7.3. цього Договору. Якщо сторони передбачили продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то через 30 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 150 процентів річних за користування товарним кредитом.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 52908,47 грн за користування товарним кредитом помилки не виявив, а тому заявлена позивачем вимога, є такою що передбачена договором та законом.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача в повному розмірі, оскільки в частині закриття провадження витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи закриття.

Керуючись ст. 2, 73, 74 , 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247-250 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у частині стягнення 58619,56 грн. основного боргу закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" (село Летківка, Тростянецький район, Вінницька обл., 24310, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" (вул. Собінова, буд. 1, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49083, ) 52908,47 грн. - плата за користування товарним кредитом та 2270,00 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 12 липня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Собінова, буд. 1, м. Дніпро, 49083)

3 - відповідачу (село Летківка, Тростянецький район, Вінницька область, 24310)