ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021м. ДніпроСправа № 904/3774/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" (смт. Слобожанське, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 у загальному розмірі 1 666 685 грн. 09 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" (далі - відповідач) заборгованість за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 у загальному розмірі 1 666 685 грн. 09 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 1 495 883 грн. 40 коп. - основний борг;

- 115 606 грн. 44 коп. - інфляційні втрати;

- 55 195 грн. 25 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" був укладений договір поставки нафтопродукції (скрапленого газу) № 04/05/16 від 04.05.2016; загальна вартість поставленої ТОВ "Мастер Преміум" за договором продукції становила 10 411 461 грн. 60 коп.;

- 19.10.2016 ТОВ "Мастер Преміум" та ТОВ "Дніпрорегіонгаз" був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року, який підписано з боку ТОВ "Дніпрорегіонгаз" без заперечень та визнано заборгованість останнього на суму 10 411 461 грн. 60 коп.;

- 13.12.2018 між ТОВ "Мастер Преміум" та ТОВ "Дніпрорегіонгаз" був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ ТОВ "Дніпрорегіонгаз" на суму 10 411 461 грн. 60 коп.;

- позивач зазначає про те, що відповідач виконував зобов`язання за вказаним договором про реструктуризацію до грудня 2019 року, проте, починаючи з січня 2020 року сплату реструктурованої заборгованості припинив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 2 991 766 грн. 80 коп.;

- 27.04.2020 між ТОВ "Мастер Преміум" та ТОВ "Фінансова компанія "Проксима" був укладений договір відступлення права вимоги № 27/04/20, згідно з додатком 1 до якого встановлено, що на момент укладання даного договору у відповідача перед позивачем наявна заборгованість, строк виконання якої настав у розмірі 997 255 грн. та строк виконання якої настане в майбутньому в розмірі 6 422 439 грн. 20 коп.;

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/3777/20 від 22.12.2020 позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Проксима" були задоволені у повному обсязі та стягнуто з ТОВ "Дніпрорегіонгаз" заборгованість за період з січня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 1 994 511 грн. 20 коп.

- станом на 01.03.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 495 883 грн. 40 коп.;

- на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 01.03.2021 у сумі 115 606 грн. 44 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 02.03.2021 у сумі 55 195 грн. 25 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 25 000 грн. 30 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 27.04.2021.

У підготовче засідання 27.04.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. Судом відзначено, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі від 07.04.2021.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 28.04.2021 підготовче засідання було відкладено на 25.05.2021.

У підготовче засідання 25.05.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчувався 07.06.2021, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд вважав за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Враховуючи вказане вище, ухвалою суду від 25.05.2021 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: по 07.07.2021; у підготовчому засіданні 25.05.2021 протокольно було оголошено перерву до 24.06.2021.

У підготовче засідання 24.06.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Судом відзначено, що ухвалою суду від 07.04.2021, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 24.06.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Так, у підготовчому засіданні 24.06.2021 представниками позивача та відповідача було відзначено, що до матеріалів справи були долучені всі необхідні докази та повідомлені суду всіх обставини для правильного вирішення спору; представником відповідача було відзначено, що він не має наміру подавати відзив на позовну заяву.

Враховуючи викладене, у підготовчому засіданні 24.06.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 24.06.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, судом були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті; у зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, суд вважав за можливе закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, ухвалою суду від 24.06.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 07.07.2021.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 32904/21 від 05.07.2021), в якій останній просив суд провести судове засідання 07.07.2021 без участі представника позивача, у зв`язку з його перебуванням у терміновому відрядженні, та зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача електронним зв`язком надійшла заява (вх. суду № 33425/21 від 07.07.2021), в якій останній повідомив суд, що не має можливості забезпечити участь його представника у судовому засіданні 07.07.2021 через його перебування у відрядженні.

У судове засідання 07.07.2021 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом. Також, враховано, що клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. При цьому, із заяв позивача та відповідача, а також враховуючи участь їх представників у судовому засіданні 24.06.2021, вбачається, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

За наведених обставин суд доходить висновку, що судом було вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення всіх учасників справи про призначене у справі судове засідання, вчинення відповідних процесуальних дій та надано можливість взяти участь у судових засіданнях для надання пояснень по суті справи.

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 у загальному розмірі 1 666 685 грн. 09 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначає позивач та що не заперечується відповідачем, 04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" (покупець) було укладено договір поставки нафтопродукції (скрапленого газу) № 04/05/16 від 04.05.2016, на виконання умов якого ТОВ "Мастер Преміум" поставив ТОВ "Дніпрорегіонгаз" продукцію на загальну суму 10 411 461 грн. 60 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2016 ТОВ "Мастер Преміум" та ТОВ "Дніпрорегіонгаз" був підписаний та скріплений печатками обох сторін Акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року, в якому сторони підтвердили факт наявності заборгованості ТОВ "Дніпрорегіонгаз" перед ТОВ "Мастер Преміум" станом на 31.10.2016 в сумі 10 411 461 грн. 60 коп. (а.с.27).

В подальшому, 13.12.2018 між ТОВ "Мастер Преміум" (кредитор) та ТОВ "Дніпрорегіонгаз" (боржник) був укладений договір про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ ТОВ (далі - договір, а.с.16-19), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості (далі-борг) за поставлений скраплений газ (товар), що виникла у боржника перед кредитором на підставі договору № 04/05/16 від 04.05.2016 поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) (пункт 1.1. договору).

Відповідно до умов пункту 2.1. договору загальна сума боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1.1. договору, складає 10 411 461 грн. 60 коп., станом на 13.12.2018, що підтверджується Актом звірки розрахунків.

В пункті 2.2. договору сторони погодили, що боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі суму боргу, вказану у пункті 2.1. договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі-Графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора, зазначеного у розділі 7 договору, у сумі та в строки, які визначені цим Графіком.

За умовами пункту 2.3. договору зобов`язання боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у пункті 2.2. договору на відповідний місяць.

Відповідно до пункту 2.4. договору за відсутності заборгованості (прострочення сплати) по платежах поточного місяця та попередніх місяців згідно Графіку, передбаченого у пункті 2.2. договору, боржник має право дострокового погашення заборгованості, строк погашення якої не настав.

Згідно з пунктом 2.5 договору, у випадку, якщо у боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до умов пункту 2.6. договору після повного виконання сторонами зобов`язань за договором, сторони складають двосторонній Акт звіряння розрахунків.

У пункті 5.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 30.06.2022, а в частині виконання зобов`язань за договором - до їх повного здійснення.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому - 27.04.2020 між ТОВ "Мастер Преміум" (кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Проксима" (новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 27/04/20 (далі - договір відступлення права вимоги, а.с.20-23), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених договором відступлення, новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження кредитора за плату (передбачену пунктом 3.6 договору відступлення), а кредитор відступає новому кредитору своє право грошової вимоги до боржника за договором про рестуктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018, строк оплати частини якої настав (наявна вимога) в розмірі 997 255 грн. 60 коп., а також право частини грошової вимоги, яка настане в майбутньому (майбутня вимога) в розмірі 6 422 439 грн. 20 коп. (пункт 2.1. договору відступлення права вимоги).

У вказаному договорі відступлення права вимоги узгоджені такі визначення термінів, зокрема:

- "боржник" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" юридична особа за законодавством України, , місцезнаходження: Україна, 52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Виробнича, 23, яке є боржником за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018, права грошової вимоги за яким підступаються новому кредитору за цим договором відступлення;

- "договір відступлення" - договір відступлення права вимоги № 27/04/20 від 27.04.2020 разом зі всіма додатками, актами приймання-передачі, додатковими угодами (договорами) до нього;

- "договір" - договір про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018, що укладений між ТОВ "Мастер Преміум" та ТОВ "Дніпрорегіонгаз";

- "права вимоги" - всі грошові права вимоги кредитора до боржника, що виникли на дату відступлення права вимоги, а також право вимоги, що виникне в майбутньому за договором. Розрахунок заборгованості боржника за договором, станом на дату укладання договору відступлення, міститься в додатку № 1 до договору заступлення;

- "межі права вимоги" - відступаються права вимоги за грошовими зобов`язаннями до боржника у національній валюті України, які виникли за умовами договору на дату укладення договору заступлення, Тобто відступається реструктуризована сума заборгованості боржника перед кредитором в повному обсязі, що вказана у додатку № 1 до договору відступлення.

Відповідно до умов пункту 2.2. договору відступлення права вимоги в дату відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідклично. З дати відступлення права вимоги новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд без згоди кредитора.

Умовами пункту 2.5. договору відступлення права вимоги передбачено, що не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати відступлення прав вимоги за договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018, кредитор повідомляє боржника про факт відступлення прав вимоги, шляхом направлення повідомлення за формою згідно додатку 3 до договору заступлення. Повідомлення направляється рекомендованим листом та/або вручається іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату відправлення повідомлення. Кредитор несе відповідальність за направлення зазначених повідомлень, але не несе відповідальності за отримання боржником зазначеного повідомлення та ознайомлення із його змістом.

Відповідно до умов пункті 3.1. та 3.2. договору відступлення права вимоги сума фінансування за договором становить 1 000 грн. 00 коп. Новий кредитор зобов`язується сплатити кредитору суму фінансування, вказану в пункті 3.1 договору відступлення, протягом 5 банківських днів з дати укладення договору відступлення шляхом безготівкового переказу грошових коштів на рахунок кредитора.

Відповідно до пункту 5.1. договору відступлення права вимоги в дату відступлення прав вимоги за договором згідно умов договору відступлення, кредитор передає, а новий кредитор зобов`язаний прийняти документацію, про що складається Акт приймання-передачі, за формою додатка №2, що є невід`ємною частиною договору відступлення.

Згідно з умовами пункту 6.1. договору відступлення права вимоги, у випадку порушення зобов`язань за договором відступлення сторони несуть відповідальність, передбачену договором відступлення та законодавством України.

У пункті 7.1. договору відступлення права вимоги сторони сторони визначили, що договір відступлення набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором відступлення.

Згідно умовами пункту 7.2. договору відступлення права вимоги право грошової вимоги від кредитора до нового кредитора переходить в момент підписання договору відступлення.

Відповідно до пункту 8.2. договору відступлення права вимоги додаткові угоди, додатки до договору відступлення, а також Акт приймання-передачі документації є невід`ємними частинами договору відступлення.

В пункті 8.3. договору відступлення права вимоги вказано, що зміни і доповнення до договору відступлення вчиняються виключно у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених договором відступлення.

До договору відступлення права вимоги сторонами було підписано додаток № 1 -Розрахунок заборгованості (а.с.24).

Також сторонами договору відступлення права вимоги було складено та підписано додаток № 2 до договору відступлення права вимоги - Акт приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги № 27/04/20 від 27.04.2020 (а.с.25).

До вказаного договору відступлення права вимоги підписано додаток № 3 - Форму для повідомлення боржника про відступлення права вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Мастер Преміум" надіслав відповідачу - ТОВ "Дніпрорегіонгаз" повідомленням № 7 від 27.04.2020, яким повідомив про відступлення права вимоги за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 (а.с.40). також в матеріалах справи наявні докази отримання вказаного повідомлення відповідачем 07.05.2020 (а.с.41-42).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконував зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості до грудня 2019 року включно, що вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень за період з 21.01.2019 по 20.12.2019, які підтверджують щомісячну сплату у вказаному періоді відповідачем на користь ТОВ "Мастер Преміум"грошових коштів в сумі 249 313 грн. 90 коп. (всього 11 платежів) (а.с.28-39).

Проте, як зазначає позивач, починаючи з січня 2020 року відповідач сплату реструктурованої заборгованості припинив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 2 991 766 грн. 80 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3777/20 від 22.12.2020 позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Проксима" були задоволені у повному обсязі та стягнуто з ТОВ "Дніпрорегіонгаз" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Проксима" заборгованість у сумі 1 994 511 грн. 20 коп. (за період з січня 2020 року по серпень 2020 року).

Однак, в подальшому відповідачем зобов`язання за договором також не виконувались, внаслідок чого за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1 495 883 грн. 40 коп. У зв`язку з вказаними обставинами на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 01.03.2021 у сумі 115 606 грн. 44 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 02.03.2021 у сумі 55 195 грн. 25 коп. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 Цивільного кодексу України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що боржник - ТОВ "Дніпрорегіонгаз" був повідомлений кредитором - ТОВ "Мастер Преміум" листом від 27.04.2020 про відступлення права вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Проксима". Лист було отримано ТОВ "Дніпрорегіонгаз" 07.05.2020 (а.с.41-42).

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, договір факторингу є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги, відмінні ознаки якого такі: 1) предметом договору є право грошової вимоги до третьої особи; 2) фактор передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони кошти; 3) послуга фактором надається за плату (у т. ч. шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо іншого способу оплати не передбачено договором, на якому ґрунтується відступлення).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги. приймаючи на себе ризик-виконання таких вимог і прийом платежів.

За змістом статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору певне майнове відшкодування замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною 3 статті 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми чинного цивільного законодавства не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і щодо договору відступлення права вимоги, тому ці договори регулюються загальними положеннями про зобов`язання (Розділ І Книги 5 Цивільного кодексу України).

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

У відповідності до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони, відповідно до статті 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.

З урахуванням наведеної норми статті 204 Цивільного кодексу України, відповідачем не доведено жодної з ознак неправомірності правочину - його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Отже в силу статті 629 Цивільного кодексу України він є обов`язковим для виконання сторонами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд також зазначає таке.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи все вище викладене, господарський суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами підтверджено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року в сумі 1 495 883 грн. 40 коп.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 495 883 грн. 40 коп. є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 1 495 883 грн. 40 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 01.03.2021 у сумі 115 606 грн. 44 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, здійсненого позивачем (а.с. 13-15), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем (а.с. 13-15), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 115 606 грн. 44 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були також розраховані та заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 26.01.2020 по 02.03.2021 у сумі 55 195 грн. 25 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок 3% річних здійснений позивачем (а.с.13), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в сумі 55 195 грн. 25 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 25 000 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № 3-1312/РЛ від 13.12.2018 у загальному розмірі 1 666 685 грн. 09 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вулиця Виробнича, будинок 23; ідентифікаційний код 38873258) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 120, офіс 17; ідентифікаційний код 41868410) 1 495 883 грн. 40 коп. основного боргу, 115 606 грн. 44 коп. інфляційних втрат, 55 195 грн. 25 коп. 3% річних та 25 000 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.07.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко