ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/536/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від ТОВ "Аріс-Контракт": не з`явився;

від ПП "Юрикон": не з`явився;

від АТ "ПУМБ": не з`явився;

від ТОВ ФК "Мотус Анте": Непомнющий О.М., за ордером;

від приватного нотаріуса Київського міського нотариального округу Перцової Марини Геннадіївни: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юрикон»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області про скасування заходів забезпечення позову

від 01 червня 2021 року (повний текст складено 01.06.2021р.)

по справі № 915/536/21

за позовом:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Аріс-Контракт

2. Приватного підприємства Юрикон

до відповідачів:

1.Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Мотус Анте

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перцової Марини Геннадіївни

про: визнання недійсним договору №ВПВ-1203 від 12.03.2021р.,-

суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.,

час та місце винесення ухвали: 01.06.2021р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 07.07.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

21.04.2021р. до Господарського суду Миколаївської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) фірма Аріс-Контракт (позивач-1) та Приватного підприємство (ПП) Юрикон (позивач-2) до Акціонерного товариства (АТ) Перший Український Міжнародний Банк (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Фінансова компанія Мотус Анте (відповідач-2) про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги №ВПВ-1203 від 12.03.2021р., укладеному між АТ Перший Український Міжнародний Банк та ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перцовою М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №264.

Водночас, Приватним підприємством Юрикон було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач-2 просив місцевий господарський суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктами державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України №1952-ІV від 01.07.2004р. Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлових приміщень загальною площею 252,1 кв.м, на першому поверсі в літ. А-4 за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1в/4 та реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, який належить Приватному підприємству Юрикон.

Заява обґрунтована тим, що ПП «Юрикон» отримано вимоги нового кредитора/іпотекодержателя ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте від 25.03.2021р. №25-06/03/21, якими відповідач-2 повідомив заявника про те, що у разі невиконання вимоги про сплату боргу у розмірі 3951100,51 дол. США протягом тридцятиденного строку, ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте має намір звернути стягнення на предмети іпотеки за адресою: вул. Морехідна, 1В/4 в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України Про іпотеку.

За таких обставин, ПП «Юрикон» вважає, що за час судового розгляду справи про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте реалізує свій намір звернути стягнення на предмети іпотеки, набуде право власності на належне позивачу нерухоме майно та позбавить позивача його права власності на дане нерухоме майно, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду та/або ефективний захист або поновлення порушеного права власності заявника, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом у справі №915/536/21.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021р. по справі №915/536/21 (суддя Ткаченко О.В.) заяву Приватного підприємства «Юрикон» від 30.04.2021р. (вх. №6640/21) про забезпечення позову у справі №915/536/21 задоволено у повному обсязі; заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України №1952-ІV від 01.07.2004р. Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01, який належить Приватному підприємству «Юрикон».

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги належність вищезазначеного майна на праві власності заявнику та враховуючи, що новий кредитор/іптекодержатель висловив свій намір зареєструвати за собою право власності на це майно, яке є предметом забезпечення за договором іпотеки, в якому відбулась зміна іпотекодержателя, що оспорюється наразі у даній справі №915/536/21, зокрема, Приватним підприємством «Юрикон», дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача-2 щодо існування реальної загрози того, що до моменту вирішення справи по суті та до набрання чинності судовим рішенням у цій справі, невжиття зазначених у заяві ПП «Юрикон» заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в частині власника спірного нерухомого майна.

Однак, як свідчать матеріали справи, 31.05.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Мотус Анте звернулось до Господарського суду Миколаївської області з клопотанням за вх. №8272/21 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих вищевказаною ухвалою суду від 05.05.2021р. в даній справі, шляхом зняття з указаних вище реєстраторів заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна.

В обґрунтування цього клопотання ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте, зокрема, зазначає, що на момент постановлення судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову були відсутні обґрунтовані підстави для задоволення такої заяви. На думку представника «ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» позивачем-2 не надано суду доказів, що підтверджують існування обставин утруднення чи можливого невиконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивачів, між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги відсутній взаємозв`язок, а позивачем не доведено взаємопов`язаність заходу забезпечення про вжиття яких він клопоче з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду. Окрім цього, за твердженням «ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте», не існує обставини, які б свідчили про намір відповідача-2 відчужити об`єкт нерухомого майна. ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» також стверджує, що при розгляді заяви позивача-2 та вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову не було дотримано принципу співмірності вжитих заходів забезпечення позову із заявленими позивачами вимогами, а заходи щодо забезпечення позову є неадекватними, вжиті поза межами предмета позову.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. у справі №915/536/21 (суддя Коваль С.М.) клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Мотус Анте задоволено та скасовано заходи забезпечення позову в господарській справі №915/536/21, вжиті ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021р. у даній справі, шляхом зняття заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України №1952-ІV від 01.07.2004р. Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01, який належить Приватному підприємству «Юрикон».

У вказаній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку, що ПП «Юрикон» не наведено та не надано суду доказів, що підтверджували б наявність обставин, які б утруднили або зробили неможливим виконання рішення суду про визнання недійсними договору уступки право вимоги, а також доказів того, що запропоновані ПП «Юрикон» заходи забезпечення позову спроможні запобігти відповідним утрудненням, що в свою чергу свідчить про відсутність зв`язку між визначеними заходами забезпечення і предметом позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне підприємство «Юрикон» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. у справі №915/536/21 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 05.05.2021р. у справі №915/536/21 за заявою ПП «Юрикон».

В обґрунтування апеляційної скарги, ПП Юрикон» посилається на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Мотус Анте» здійснило за собою реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за адресою: вулиця Морехідна, 1В/4, м. Миколаїв, що передбачає можливість розпорядження останнім на власний розсуд та ініціювання питання щодо відчуження майна та будь-яких договорів про розпорядження майна, що зумовить втрату права на відновлення права власності на будівлі.

Отже, на думку апелянта, викладене може утруднити виконання рішення суду в даній справі, а відтак, вжиття заходу забезпечення позову у справі №915/536/21 є необхідним.

Таким чином, ПП «Юрикон» наполягає на тому, що винесення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову призвело до істотних негативних наслідків, а саме: відповідач-2 виконав перереєстрацію за собою права власності на об`єкти нерухомого майна.

Посилаючись на судові рішення Європейського суду з прав людини, скаржник звертає увагу на те, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. у справі №915/536/21 є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що призвела до порушення права ПП «Юрикон» на справедливий суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Більш детально доводи ПП «Юрикон» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Юрикон» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. у справі №915/536/21; розгляд справи призначено на 07 липня 2021 року о 12:30 год.

07.07.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Фінансова компанія "Мотус Анте" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ фірма Аріс-Контракт, у якому відповідач-2 не погоджується з доводами останньої та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання представники позивачів, відповідача-1 та третьої особи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Водночас, від ТОВ фірма "Аріс-Контракт" та ПП «Юрикон» 07.07.2021р. до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників, що було враховано судовою колегією.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, їх явка обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників процесу за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні 07.07.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ПП «Юрикон», вивчивши матеріали оскарження, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як зазначалось вище, предметом позову в даній справі є визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги №ВПВ-1203 від 12.03.2021р., укладеному між АТ Перший Український Міжнародний Банк та ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перцовою М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №264.

За умовами вказаного договору ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте передано право вимоги за кредитним договором від 23.08.2007р. №7.3-70, який забезпечено іпотекою.

Матеріали справи свідчать, що ПП «Юрикон» отримано вимоги нового кредитора/іпотекодержателя ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте, якими останній повідомив ПП «Юрикон» про те, що у разі невиконання вимоги про сплату боргу у розмірі 3951100,51 дол. США протягом тридцятиденного строку за кредитним договором та договором іпотеки від 28.08.2007р., зареєстрованим в реєстрі за №746, ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте має намір звернути стягнення на предмети іпотеки за адресою: вул. Морехідна, 1В/4 в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України Про іпотеку.

Вказане стало підставою для звернення ПП «Юрикон» до господарського суду із заявою про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021р.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали від 05.05.2021р.

Порядок скасування заходів забезпечення позову врегульований ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

В силу частини 1 статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зазначене положення процесуального закону має універсальний характер та не обмежує суд у можливості скасування заходів забезпечення позову поза прийняттям рішення по суті справи.

Скасування заходів забезпечення позову з огляду на приписи ст. 145 ГПК України пов`язано зі зміною чи припиненням підстав для забезпечення позову і не передбачає можливості перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову на предмет її правомірності, обґрунтованості, тощо.

Частиною другою статті 145 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Частиною 4 ст. 145 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Частиною 11 ст. 145 ГПК України визначено, що примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як стверджує апелянт, скасовуючи заходи забезпечення позову, судом першої інстанції було прийнято ухвалу, використовуючи яку, ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте здійснив перереєстрацію за собою прав власності на об`єкти нерухомого майна, що привело до унеможливлення ТОВ фірма «Аріс-Контракт» ефективного захисту своїх прав як позивача та ускладнить в майбутньому поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів останнього, за захистом яких він звернувся до суду.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки вони стосуються предмету доказування у питанні обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову.

В цьому контексті слід зауважити, що за результатами апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021р. про вжиття заходів забезпечення позову, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021р. означена ухвала місцевого господарського суду була скасована.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним договору. Жодних інших вимог ПП «Юрикон» у справі №915/536/21 заявлено не було. Заяв про зміну предмету позову та/або заявлення додаткових позовних вимог від позивача до суду не надходило.

При цьому, позивач пов`язує утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду з тим, що відповідач перереєстрував на себе право власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи вказане, у разі задоволення судом вимог позивача, не вимагатиме примусового виконання, а відтак, такі заходи забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії (реєстраційні дії) не узгоджуються з предметом заявленого позову.

Доводи позивача щодо існування обставин утруднення або невиконання можливого рішення Господарського суду Миколаївської області зводяться до можливого відчуження об`єкта нерухомого майна та не впливають на процес виконання рішення господарського суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог ПП «Юрикон», а відтак не можуть розглядатись в контексті обставин, які істотно ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Спірне нерухоме майно перебуває в іпотеці, відтак, судова колегія зазначає, що в разі задоволення позову ПП «Юрикон» та визнання недійсним договору №ВПВ-1203 від 12.03.2021р. про відступлення прав вимоги ТОВ Фінансова компанія Мотус Анте за кредитним договором від 23.08.2007р. №7.3-70, рішення суду призведе до повернення права вимоги Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», а не до поновлення порушених прав позивача.

У даному випадку, відсутність чи наявність заходів забезпечення позову в даній справі жодним чином не впливає на виконання судового рішення у справі та на ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що на відповідні об`єкти нерухомого майна накладено обтяження (арешт нерухомого майна), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого запис про реєстрацію обтяження.

При цьому, зокрема, Кримінальним процесуальним кодексом України визначено поняття арешту майна. Так, відповідно до ч.1. ст. 170 вказаного Кодексу арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З наведеного вбачається, що в Державному реєстрі прав відбувається державна реєстрація обтяження, що стосується самого речового права, а не об`єкта.

За таких умов, у разі наявності зареєстрованого обтяження права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав, власнику заборонено вчиняти дії пов`язані з реалізацією ним своїх правомочностей щодо певного об`єкта нерухомого майна.

Судова колегія зауважує, що питання щодо перереєстрації права власності майна, на яке накладено арешт не входить до меж апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 01.06.2021р.

Станом на дату прийняття судом першої інстанції рішення стосовно скасування заходів забезпечення позову та винесення оскаржуваної ухвали від 01.06.2021р. дії відповідача щодо перереєстрації права власності не відбулись.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, доводи скаржника по суті його скарги з урахуванням наведених обставин, не спростовують висновку суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2021р. про скасування заходів забезпечення позову у справі №915/536/21/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 09.07.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Принцевська Н.М.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції у Південно-західному апеляційному господарському суді, копії даної постанови поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси, зазначені учасниками справи.