ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6985/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Євстигнеєва Н.М.) від 23.02.2021р. (дата складання повного тексту рішення 03.03.2021р.) у справі № 904/6985/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення 48 033 203,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020р. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просило стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість у розмірі 48 033 203,24 грн., з яких: основний борг у розмірі 36 584 484,03 грн.; пеня у розмірі 7 501 392,06 грн.; 3 % річних у розмірі 1 769 401,25 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1 375 841,89грн.; збитки у розмірі 802 084,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №3491/18-КП-5 постачання природного газу від 05 жовтня 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору (пункту 5.1 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021р. у справі № 904/6985/20 позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення 48 033 203,24 грн. задоволено; стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 36 584 484 (тридцять шість мільйонів п`ятсот вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн 03 коп, пеню у розмірі 7 501 392 (сім мільйонів п`ятсот одна тисяча триста дев`яносто дві) грн 06 коп, 3 % річних у розмірі 1 769 401 (один мільйон сімсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста одна) грн 25 коп, інфляційні втрати у розмірі 1 375 841 (один мільйон триста сімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок одна) грн 89 коп, збитки у розмірі 802 084 (вісімсот дві тисячі вісімдесят чотири) грн 01 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 720 498 (сімсот двадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн 05 коп.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано наявністю та доведеністю факту порушення відповідачем зобов`язань за договором № 3491/18-КП-5 постачання природного газу від 05.10.2018р. з оплати поставленого природного газу за період з листопада 2018р. по квітень 2019р., в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 36 584 484,03 грн. Оскільки доказів погашення вказаної суми заборгованості відповідачем надано не було, суд першої інстанції визнав за правомірне стягнути зазначену суму боргу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та збитків, суд першої інстанції виходив з того, що нараховані та заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми пені, 3% річних, інфляційних втрат та збитків, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021р. у справі № 904/6985/20 скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" збитків у розмірі 802 084,01 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зокрема зазначає, що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено повного складу цивільного правопорушення, що необхідно для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також, скаржник посилається на те, що з 12.10.2019 положення, на які посилається позивач у своєму позові (пункт 1 розділу VI та пункт 10 розділу II Правил постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 та відповідно пункту 10 розділу II вказаних Правил, не підлягають застосуванню до КПТМ "Криворіжтепломережа", оскільки не є для нього юридично значимими.

Віповідач вважає, що з огляду на положення ст. 58 Конституції України, до нього мають бути застосовані положення пункту 1 розділу VI та пункт 10 розділу II Правил постачання природного газу затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 в редакції, яка діяла до жовтня 2019 року, оскільки на момент звернення позивача до суду, відповідальність КПТМ "Криворіжтепломережа" в частині сплати збитків за цими правилами вже скасовано.

Крім того, апелянт посилаючись на лист НКРЕКП від 03.09.2019 стверджує, що НАК "Нафтогаз України" має враховувати загальний обсяг спожитого відповідачем природного газу за ЕІС-кодом. Відтак, оскільки у березні-квітні 2019 року загальне відхилення фактично спожитого відповідачем обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого) не виходило за рамки 5% договірного відхилення, то в цій частині відсутнє порушення з боку відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що всі доводи відповідача щодо підстав відшкодування збитків, наведені в апеляційній скарзі, стосуються збитків, що відшкодовуються за законом, натомість збиткі, які є предметом спору по цій справі, стягуються в порядку договірних зобов`язань, тому на думку позивача такі доводи апелянта є безпідставними. Серед іншого, позивач зазначає, що нормами законодавства в сфері постачання природного газу та теплової енергії допускається укладення декількох договорів постачання природного газу для кожної категорії споживачів, що спростовує твердження відповідача щодо необхідності вирахування обсягів газу на підставі усіх укладених договорів. Позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021р. у справі № 904/6985/20 законним та обґрунтованим.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021р. у справі № 904/6985/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 03.06.2021р.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на те, що справа визнана малозначною господарським судом, тому правомірно підписана представником позивача, який не є адвокатом та діяв не в порядку само- представництва, а на підставі довіреності, яка передбачає підписання та подання заяв по суті спору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2021р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 24.06.2021р.

Апелянт не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку представника, про час та місце судового засідання представник апелянта був повідомлений в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася апеляційним судом обов`язковою, а неявка представника апелянта не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника апелянта.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 802 084,01 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (далі позивач, постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - відповідач, споживач) 05.10.2018 укладено договір купівлі - продажу природного газу № 3491/18-КП-5, з урахуванням додаткових угод (далі - договір).

Додатковою Угодою № 4 від 30.11.2018 до договору купівлі - продажу природного газу № 3491/18-КП-5 сторони виклали розділи 1-12 цього договору в новій редакції.

Відповідно до п.1.1. договору (в редакції Додаткової угоди № 4) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).

За цим договором постачається газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), замовлений обсяг природного газу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 - 8257,0 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою № 6 від 20.03.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу: у березні 2019 року природного газу в обсязі 1 058,0 тис. куб.м; у квітні 2019 року 163,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу Відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розмішується на офіційному сайті Позивача.

Листом від 21.02.2019 № 26-1605/1.17-19 позивач повідомив відповідача про те, що з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти Договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору.

Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, ати другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Разом із цим, Додатковою угодою №5 від 20.03.2019 Сторони погодили, що пункти 2.3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

V п - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 60 915 368,12 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу:

від 30.11.2018 за листопад на суму 8 912 217,40 грн.,

від 31.12.2018 за грудень на суму 13 627 482,62 грн.,

від 31.01.2019 за січень на суму 15 866 257,69грн.,

від 28.02.2019 за лютий на суму 11 894 629,4грн,

від 31.03.2019 за березень на суму 9 513 781,99грн,

від 30.04.2019 за квітень на суму 1 100 999,02грн.

Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково, станом на час звернення з позовом до суду розмір основного боргу становить 36 584 484,03 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019) Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1 058,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 року в обсязі 1 271,452 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 213,452 тис.куб.м. (на 20,18%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

16.05.2019 Позивачем на адресу Відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. №26-1282-19, якою Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. І Розділу VI Правил в розмірі 798 589,03 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 року природного газу за Договором, згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Листом від 18.06.2019 № 1966/12 відповідач повідомив про відмову здійснювати оплату за вищезазначеним актом-претензією.

Разом із цим, відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 163,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 року в обсязі 147,141 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 15,859 тис.куб.м. (на 9,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

13.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. №26-2241-19, якою позивач вимагав у відповідача сплати збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 41 533,35 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 року природного газу за Договором, згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Листом від 02.12.2019 № 26-4494-19, позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за квітень 2019 року, що підлягає сплаті складає 3 494,98 грн.

Листами від 11.07.2019 № 2195/12 та від 23.12.2019 № 4058/07 відповідач повідомив про відмову здійснювати оплату за вищезазначеними актом-претензією та листом.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду посиланням на неналежне виконання Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" зобов`язань за договором №3491/18-КП-5 постачання природного газу від 05.10.2018 в частині своєчасної та повної оплати природного газу, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції та недотримання відповідачем обсягів природного газу в березні - квітні 2019 року, що стало підставою для нарахування збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з доведеності факту порушення відповідачем зобов`язань за Договором в частині оплати поставленого природного газу та, як наслідок правомірності вимог про стягнення заборгованості у розмірі 36 584 484,03 грн. Враховучи встановлення факту порушення відповідачем умов договору, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Рішення суду першої інстанції в цій частині учасниками справи не оскаржується, факти, встановлені судом, та розрахунки сум, постановлених до стягнення не заперечуються.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення збитків, суд першої інстанції виходячи з встановленого факту відхилення відповідачем від узгодженого сторонами в договорі обсягу природного газу, який має бути спожитий відповідачем, зробив висновок, що нарахована та заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума збитків, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору.

Проте, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з відповідача суми збитків безпідставним та помилковим з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки, за яким, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору позивач протягом листопада 2018 року квітня 2019 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 60 915 368,12 грн. Як встановлено місцевим господарським судом, оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково, станом на час звернення з позовом до суду розмір основного боргу становить 36 584 484,03 грн.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 Цивільного кодексу України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.

При цьому слід зазначити, що у договірних відносинах протиправна поведінка проявляється у невідповідності поведінки умовам договору та конкретним правовим нормам, що регулюють цей договір.

Під збитками слід розуміти знешкодження або пошкодження майна потерпілого, додаткові витрати, що спричинило для останнього певні невигідні матеріальні наслідки. При цьому збитки розглядаються не тільки як обов`язковий елемент цивільного правопорушення, але і як міра відповідальності.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.

Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Таким чином, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.

Враховуючи положення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу та договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків.

Вищенаведений правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021р. у справі № 910/4608/20.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків є передчасними, зроблені без з`ясування всіх істотних обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому ухвалене у справі судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у позовних вимогах в частині стягнення з відповідача збитків у сумі 802 084,01 грн., має бути відмовлено.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання позову у відмовленій частині у сумі 12 031,26 грн. та по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 18 046,89 слід покласти на позивача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2020р. у справі № 904/6985/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2020р. у справі № 904/6985/20 скасувати в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" збитків у сумі 802 084,01грн. та судового збору у сумі 12 031,26 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 802 084,01грн. та судового збору за подання позову у сумі 12 031,26 грн. відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 18 046,89 грн.

Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строки касаційного оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 05.07.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль