ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

07 липня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1782/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Слановій М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області
до Харківської міської ради , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради , Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Інвест Плюс"
про за участю: скасування рішення в частині, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна
Прокурор - Ногіна О.М., на підставі посвідчення № 057318 від 09.10.2020 року.

Представник відповідача 1 - Романенко Т.М., на підставі витягу з ЄДР.

Представник відповідача 2 - Романенко Т.М., на підставі витягу з ЄДР.

Представник відповідача 3 - Шафоростов В.О., на підставі ордеру від 03.06.2021 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.12.2018 року.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Інвест Плюс", в якій прокурор просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п.4 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 06.07.2016 №283/16;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.12.2016 №5429-В-С, укладений між територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та ТОВ Альфа Інвест Плюс, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тихоновою І.В. (реєстровий №424) з одночасним припиненням права власності ТОВ Альфа Інвест Плюс (запис про право власності 18660595) на зареєстроване за ним на підставі згаданого договору нежитлове приміщення 1-го поверху №5-а, загальною площею 19,7 кв.м., розташоване в житловому будинку літ.А-3 по вул. Благовіщенській (колишня назва - Маркса Карла), 2/15 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) судовим рішенням відповідно до вимог абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- зобов`язати ТОВ Альфа Інвест Плюс () повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міської ради () нежитлове приміщення 1-го поверху №5-а, загальною площею 19,7 кв.м., розташоване в житловому будинку літ.А-3 по вул. Благовіщенській (колишня назва - Маркса Карла), 2/15 у м. Харкові шляхом складання акта приймання-передачі, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вказане приміщення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 07.06.2021 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 02.06.2021 року від відповідача (ХМР) надав заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (вх. № 12941).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 07.07.2021 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 17.06.2021 року прокурор надав заперечення проти клопотання відповідача (ХМР) про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Суд, розглянувши заяву ХАМР про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, зазначає наступне.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

З аналізу частини третьої статті. 23 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що прокурор може представляти законні інтереси держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави в двох випадках:

- захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,

- у разі відсутності такого органу.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 57 постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, позов у справі, що розглядається, подано прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій щодо спірних відносин, а частина позовних вимог обґрунтована тим, що відповідач 1 надав згоду на відчуження об`єкту комунальної власності та уклав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення з відповідачем 3 з порушенням вимог законодавства щодо приватизації об`єктів комунальної власності.

Необхідність захисту інтересів держави прокурор обґрунтовує порушенням інтересів держави в особі територіальної громади, а також необхідністю вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення нежитлового приміщення, відчуженого з порушенням норм законодавства про приватизацію комунального майна, а звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у володіння та розпорядження держави нерухомістю, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Підстави представництва прокурор мотивував тим, що орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо звернення з подібним позовом, відсутній, оскільки особа, яка наділена територіальною громадою міста відповідними повноваженнями, виступає у якості відповідача.

У даному випадку, оскільки захист інтересів держави в особі територіальної громади міста Харків має здійснювати Харківська міська рада, проте, саме цей орган місцевого самоврядування визначено прокурором відповідачем 1 з посиланням на те, що він вчинив, на думку прокурора, протизаконні дії, які порушують інтереси держави в особі територіальної громади міста Харків, прокурором правомірно заявлено відповідний позов, а Харківську міську раду визначено одним із відповідачів у цій справі, позаяк іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста Харків, виходячи із спірних правовідносин, не існує.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 916/749/17, в постанові Верховного Суду від 25.09.2020 від № 921/341/19.

Щодо посилань відповідача 1 на постанови Верховного Суду по справі № 587/430/16-ц, № 914/1844/18 та № 922/534/19, суд зазначає наступне.

В даному випаду, сторонами по справі № 587/430/16-ц є прокурор, який виступає в якості позивача та Держгеокадастр, в якості відповідача.

Тобто, суб`єктний склад сторін у справі 587/430/16-ц та даній справі є різним.

Суб`єктний склад сторін у справі № 914/1844/18 також є відмінним від даної справи, оскільки у справі № 914/1844/18 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації та Стрийської районної державної адміністрації Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапфір".

У справі № 922/534/19 прокурор звернувся до суду в інтересах держави зокрема до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Верховний Суд України свого часу визначав, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин (постанова Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 444/2909/15-ц).

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Отже в даному випадку, суб`єктний склад учасників справи у справах, постанови, яких просить суд врахувати ХМР, є відмінним від даної справи, у зв`язку з чим зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини не є тотожними.

При цьому відповідно до частини п`ятої 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина шоста статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів").

Так, в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2385/18 від 26.05.2020 Великою Палатою зроблено висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Водночас, Великою Палатою Верховного Суду у п.38 Постанови у справі № 469/1044/17 від 15.09.2020 зазначено, що прокурор, визначивши міську раду відповідачем, мав підстави звернутися до суду як позивач, вважаючи, що відсутній орган, який може захистити інтереси держави. Проте за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Щодо посилань ХМР на те, що відповідачі 1,2 можуть самостійно звернутись до суду з відповідним позовом, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17) було встановлено можливість органу місцевого самоврядування самостійно звернутись з позовом до суду за захистом своїх прав. При цьому, суд зазначає, що в даній справі ключовим є визначення можливості Харківською міською радою самостійно захистити свої права, через призму юридично значимих дій, які вчинялись Харківською міською радою у даному випадку, з врахуванням не постійності судової практики з цього питання.

Обґрунтовуючи відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів, прокурор вказав, що є самостійним позивачем, оскільки Харківська міська рада та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР є відповідачами, та однією із вимог прокурора є оскарження рішення ХМР через недотримання вимог законодавства стосовно відчуження об`єкта приватизації.

Вказаними обставинами прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підстави для представництва інтересів держави саме у якості самостійного позивача.

При цьому, з відзиву на позовну заяву Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вбачається, що відповідачі не погоджується з позовом прокурора, вважають оскаржуване рішення та договір законними та такими, що відповідає нормам законодавства України, доводи прокурора вважають необґрунтованими та просять відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, Харківська міська рада Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та не тільки не здійснили заходів із захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, які прокурор вважає порушеними, а й заперечують взагалі проти наявності будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваних рішень та укладенні спірного договору

З матеріалів даної справи вбачається, що саме оспорюваним рішенням Харківської міської ради надано згоду на відчуження об`єкта приватизації та територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради від імен якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради укладено оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а тому на переконання суду, в даному випадку прокурор може самостійно здійснювати представництво інтересів територіальної громади та набувати статус позивача, оскільки таким чином усуває стан юридичної невизначеності щодо порушених, на його думку, прав.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що прокурор належним чином обґрунтував необхідність та підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення поданого відповідачем 1 клопотання.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. 42, 226, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Харківської міської ради про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 07.07.2021 року.

Суддя Н.С. Добреля
922/1782/21