ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.06.2021 Справа № 905/607/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області,

до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 18 301,15грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи -,

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 18 301,15грн., з яких: плата за користування вагонами у розмірі 958,32грн, плату за охорону вантажу у розмірі 17 342,83грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на простоювання вагонів з вантажем на коліях станції Маріуполь-Сортувальний з вини вантажоодержувача (відповідача), що стало підставою для нарахування заявлених до стягнення додаткових зборів і плат.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/607/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2021 рік та відсутністю знаків поштової оплати, на підставі розпорядження голови господарського суду Донецької області з 21.01.2021 було зупинено прийняття працівниками Відділу документального забезпечення та контролю (канцелярією) документів для відправлення за межі суду. Разом з цим, судом вживались додаткові заходи для повідомлення сторін про розгляд справи шляхом направлення телефонограми №1780 від 30.04.2021.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів ухвалу суду від 30.04.2021 було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з процесуальними документами по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Учасники справи у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

25.05.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №01-11.1/48/21 від 21.05.2021, відповідно до якого заперечує проти розрахунку плати за користування, посилаючись на положення ст.46 Статуту залізниці України щодо безоплатного терміну зберігання вантажу, оскільки вважає, що облік часу користування вагонами має здійснюватися з урахуванням безоплатного терміну зберігання. Крім того, відповідач посилається не те, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, яке не залежали від вантажоодержувача у зв`язку з: перевищенням середньодобового вагонообігу по вказаній станції; подаванням вагонів кількість яких значно перевищила переборну спроможність вантажних фронтів. Щодо стягнення збору за охорону вантажу відповідач зазначає, що в абз.2 п.31.5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язаних з ними послуг не зазначено, з якого моменту починається час затримки вагонів, а тому на його думку затримка вагонів не може статися миттєво, а наступає після закінчення передавальних операцій. Окрім того, у відзиві відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовною заявою.

07.06.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №1113 від 04.06.2021, в якій позивач зазначає про безпідставність та необґрунтованість заперечень відповідача, оскільки у спірному випадку вагони не подавались локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходились на передавальних коліях ст. Маріуполь-Сортувальний і згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Відносно позиції щодо спливу позовної давності посилається на введення карантину та приписи розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

15.06.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення вих.№09/90 від 10.06.2021, у яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство Українська залізниця (перевізник), та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (замовник) був укладений договір надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 (далі договір надання послуг), предметом якого згідно з п.1.1. є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору надання послуг).

Замовник зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п.2.1.6., 2.1.7. договору надання послуг).

Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС МЕСПЛАН, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2., 2.3.5. договору надання послуг).

Відповідно до п.3.1. договору надання послуг розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Розрахунки за договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ Укрзалізниця (п.4.1. договору надання послуг).

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1. договору надання послуг).

Згідно п.12.1. договір надання послуг вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Клієнт УЗ або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 по 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (залізниця) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (власник колії) був укладений договір №1/28 (далі договір №1/28) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця.

17.07.2018 сторонами була підписана Додаткова угода, якою були внесені зміни до вказаного договору.

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п.5 договору).

Додатковою угодою від 17.07.2018 пункт 5 договору доповнено наступним:

Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т. ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15.

Також пункт 6 був викладений у новій редакції, абзацом 2 якого визначено: Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 14 договору №1/28 власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. б);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. в).

Збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.

У пункті 3 договору №1/28 зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Відповідно до п.19 договору № 1/28 в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018 термін дії договору подовжено до 31.12.2018.

За змістом пункту 3 Додаткової угоди від 17.07.2018 сторони визначили, що додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і становить невід`ємну частину вищеназваного договору.

Відповідно до п.19 договору № 1/28 в редакції Додаткової угоди від 19.11.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до акту про затримку вагонів №1-106 від 30.08.2020 29.08.2020 о 20год.15хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції Волноваха прибув поїзд №3305 до складу якого входило 59 вагонів. В акті зазначено, що 48 вагонів віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 на 23-03 29.08.2020, 11 вагонів прибули раніше основного документа і не віднесені на відповідальність, тому що немає основного документа. Склад у кількості 59 вагонів були прибрані з 3-ї колії станції Маріуполь-Сортувальний 30.08.2020 о 22:50год.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів №2570 час передачі вагонів при подаванні для 48 спірних вагонів - 29.08.2020 о 23год.03хв.

Тобто вагони були передані на відповідальність вантажоодержувача. В зазначеній пам`ятці міститься підпис працівника вантажовласника ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про прийняття вагонів.

Відповідно до складеного позивачем акту загальної форми №6-433 термін затримки спірних 59 вагонів з вантажем на колії станції Маріуполь-Сортувальний склав: для 48 власних вагонів - з 29.08.2020 23год03хв до 22:50год 30.08.2020.

У зв`язку з викладеними обставинами відповідачу було нараховано плату за користування 22 власними вагонами за 19год 47хв; плата за користування 26 вагонів власності філії ЦТЛ буде нарахована по закінченню відповідальності вантажоодержувача.

Нарахована відповідачу плата за користування вагонами у розмірі 798,60грн без ПДВ була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №04099168р.

Також комбінату за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) був нарахований збір за охорону вантажу у розмірі 14452,36грн без ПДВ, який було внесено до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №04090971 від 04.09.2020.

Відомість плати за користування вагонами №04099168р та накопичувальна картка №04090971 були пред`явлені ПАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати. Представник комбінату відомість і накопичувальну картку підписав із зауваженнями щодо відхилення вказаних нарахувань через їх розгляд у претензійному порядку.

Матеріали справи містять розгорнутий розрахунок нарахованих платежів по ст.Маріуполь-Сортувальний Дон.зал.

Залізниця звернулась до приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з претензією від 17.11.2020, у якій вимагала сплатити кошти у розмірі 18 301,15грн, до складу яких входить плата за користування вагонами та плата за охорону вантажу.

Матеріали справи містять відповідь відповідача №94/906 від 09.12.2020 на претензію позивача на суму 18301,15грн., у якій вимоги залізниці відхилені.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з урахуванням ПДВ: 958,32грн плати за користування вагонами, 17 342,83грн збору за охорону вантажу.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно ст.914 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст.8 Закону України Про залізничний транспорт перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форму договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги встановлено Правилами розрахунків за перевезення вантажів (додаток № 1 до пункту 2.3 названих Правил). У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов`язань.

Відповідно до частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до положень статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" умови та порядок організації перевезень у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04,1998 року №457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який згідно ст.2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у, тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

За приписами статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Як вже зазначалося, 29.08.2020 о 20год.15хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції Волноваха прибув поїзд №3305 до складу якого входило 59 вагонів. В акті про затримку вагонів №1-106 від 30.08.2020 зазначено, що 55 вагонів віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 57 вагонів на 04-24 24.10.2020, 1 критий вагон без заявки одержувача. Склад у кількості 55 вагонів були прибрані з 4-ї колії станції Маріуполь-Сортувальний частинами: 11 вагонів 24.10.2020 о 15:50год; 25.10.2020 о 01:40год.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до акту про затримку вагонів №1-106 від 30.08.2020 29.08.2020 о 20год.15хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції Волноваха прибув поїзд №3305 до складу якого входило 59 вагонів. Склад у кількості 59 вагонів були прибрані з 3-ї колії станції Маріуполь-Сортувальний 30.08.2020 о 22:50год.

Відповідно до пам`ятки про подавання вагонів №2570 час передачі 48 спірних вагонів залізницею та прийняті вантажоодержувачем 29.08.2020 о 23год.03хв.

Враховуючи умови п.6 договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ ММК Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018, відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Оскільки згідно акту про затримку вагонів №1-106 та пам`ятки про подавання вагонів №2570 приймально-здавальні операції були здійснені 29.08.2020 о 23:03год, то комбінат повинен був забрати спірні вагони не пізніше 03:03год 30.08.2020.

Вагони з 3-ї колії станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ «ММК ім.Ілліча» 30.08.2020 о 22:50год., що останнім не заперечується і підтверджується актом про затримку вагонів №1-106 від 30.08.2020, який представником вантажоодержувача був підписаний із зауваженням такого змісту «вини одержувача в зазначених обставинах немає».

Щодо вимог про стягнення плати за користування вагонами cуд зазначає наступне.

Загальний час простою склав для 22 спірних вагонів склав 19 годин 47 хвилин.

За час простою позивачем відповідачеві нарахована плата за користування вагонами у розмірі 798,60грн без ПДВ, яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) ) №04099168р.

Згідно статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Таким чином, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Відтак, залізниця має право на відшкодування витрат, завданих простоєм у всіх випадках, крім тих, які стались з вини залізниці.

Отже, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції) в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999 року, п.п. 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №864/5085).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Аргументи відповідача щодо того, що у даному випадку затримка вагонів сталася з причин незалежних від відповідача, оскільки вагони, що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний перевищили середньодобовий вагонообіг по даній станції не приймаються судом з огляду на наступне.

У п.16 Правил користування вагонами визначено перелік обставин, за наявності яких вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Таким чином, вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність.

В даному випадку спірні вагони не подавалися локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходилися на передавальній колії ст.Маріуполь-Сортувальний та згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 року мали бути вивезені з станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Зокрема, суд звертає увагу, що укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження) комбінату.

Ні умови укладених між сторонами договорів, ні акт обстеження не встановлюють будь-яких обмежень щодо максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача.

З наданих відповідачем документів вбачається погодження лише середньодобової кількості вагонів, які передаються на під`їзну колію відповідача.

Відтак, посилання відповідача на п.16 Правил користування вагонами є необґрунтованим, оскільки затримка спірних вагонів відбулася саме через незабирання власником колії вагонів з передавальних колій ст. Маріуполь.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.77-79 ГПК України не доведено, що несвоєчасне забирання спірних вагонів було викликане необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію комбінату загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення).

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

Плата з подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2600 за № 864/5085).

Внесення плати за користування вагонами здійснюється у порядку, встановленому Правилами користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статуту залізниць України), затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 №113 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458.

Плата за користування вагонами нараховується згідно п.15 Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 розділ 5 Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць, пункт 1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підпісн.№Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019. Застосований позивачем коефіцієнт зазначений в наказі Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 №205 Про внесення змін до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Відповідно до положень Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26 березня 2009 року №317 встановлені, зокрема, наступні ставки плати за користування вантажними вагонами перевізника:

- за 20 годин 24,00грн - у разі виконання однієї вантажної операції.

За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50 % від зазначених вище ставок.

Відповідно до доданого до позову розрахунку сум належних залізниці платежів, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 958,32грн з ПДВ за користування 22 власними вагонами наступним чином:

- 24грн х 3,023 (коефіцієнт відповідно до збірника тарифів та тел.вказівки №00019/ЦМ) = 88,2716 х 50% = 44,10грн х 22 власних вагонів, з урахуванням 20% ПДВ.

Разом з цим, суд відзначає, що за арифметичним підрахунком 24грн х 3,023 = 72,552.

Суд зазначає, що відповідно до змісту п. 5.2 Тарифного керівництва №1 Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого Наказом №317 від 26.03.2009р. Міністерства транспорту та зв`язку України, при округленні до цілих гривень суми від 0,01 до 0,49 грн не враховуються, від 0,5 до 0,99грн збільшуються до цілих гривень. При округленні до 0,1 грн (до цілих 10 копійок) суми від 1 до 4 коп. не враховуються, від 5 до 9 коп. збільшуються до 0,1 грн (до цілих 10 копійок). При округленні до цілих копійок суми від 0,1 до 0,4 коп. не враховуються, від 0,5 до 0,9 коп. збільшуються до цілих копійок.

Відтак, при визначенні суми кінцевої плати та зборів округлення їх результату здійснюється відповідно до вказаних вимог.

Перевіривши розрахунок заявлених позовних вимог в частині стягнення плати за користування вагонами судом встановлено, що за підрахунком суду 24грн х 3,023 = 72,552 х 50% = 36,28грн х 22 + 20% ПДВ = 957,79грн, при цьому відповідно до приписів п.5.2. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги отриманий при розрахунку кінцевий результат не підлягає збільшенню до цілих гривень. Відтак, вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 957,79грн.

Зазначені у відзиві на позовну заяву посилання відповідача на те, що облік часу користування вагонами має здійснюватися з урахуванням безоплатного терміну зберігання згідно з положеннями ст.46 Статуту залізниці України суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Статуту вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-2З. В матеріалах справи наявна пам`ятка про подавання вагонів №1617, згідно з якою вагони були передані залізницею і прийняті відповідачем. А згідно з п.6 договору №1/28, вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Тому нарахування плати за користування вагонами здійснено на підставі пам`ятки про подавання вагонів №1617 та з урахуванням 4 годин, необхідних для вивезення прийнятого відповідачем вантажу з передавальної колії власним локомотивом.

Таким чином, плата за користування вагонами нараховується за весь час користування вагонами, в тому числі і за час затримки.

Щодо вимог про стягнення плати за охорону вантажу суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ Укрзалізниця.

Матеріалами справи не спростовано, що вантаж, адресований ПАТ ММК ім. Ілліча, який знаходився у 12 спірних вагонах, на які позивач нарахував збір за охорону вантажу, включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України №18 від 20.01.1997, зареєстрованого в Мін`юсті України №36/1840 від 20.02.1997, у редакції наказу Мінінфраструктури України №363 від 27.06.2012, зареєстрованого в Мін`юсті України №1171/21483 від 12.07.2012, за кодами тарифної групи 214, зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом №106 від 22 лютого 1994 року.

Відповідно до вимог п.31.5 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред`явлені до перевезення одним відправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Відповідно до таблиці 4 тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості від 11 до 15 включно встановлений у розмірі 16,60 гривень. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах), у разі затримки їх з вини одержувача (відправника), сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункту 8 Правил зберігання вантажів).

Згідно з п.2 Наказу Міністерства оборони України від 20.01.1997 № 18 Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України вантажі, зазначені в Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони ПАТ Укрзалізниця або в супроводі провідників відправника.

За затримку вантажу, який охороняється з причин, не залежних від залізниці, відповідачу нарахований тариф за охорону вантажу: 16,60грн х 12 вагонів х 24год. х 3,023 (діючий коефіцієнт) = 14 452,36грн без ПДВ, з урахуванням ПДВ - 17 342,83грн.

Суд звертає увагу відповідача, що нарахування плати за охорону вантажу не передбачає безоплатну добу охорони вантажу, така має місце щодо його зберігання та відхиляє доводи відповідача щодо того, що розрахунок збору за охорону вантажу, який здійснений позивачем, є неправомірним.

Перевіривши розрахунок позивача в цій частині вимог, судом встановлено, що він є арифметично вірним, а тому задовольняє вимогу в цій частині у заявлено розмірі 17 342,83грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявив про сплив строку позовної давності у даній справі.

Посилання відповідача у заяві про застосування позовної давності на приписи 136 Статуту залізниць суд відхиляє, з огляду на те що дана норма підлягає застосуванню у разі пред`явлення позовів до залізниць, у даному ж випадку позов пред`явлено перевізником до вантажоодержувача, що виключає застосування наведеної норми до правовідносин у даній справі.

Визначення позовної давності міститься у статті 256 Цивільного кодексу України, відповідно до якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Інститут позовної давності передбачає обставини, які є підставами для зупинення та переривання строку давності, вичерпний перелік яких встановлено статтями 263, 264 Цивільного кодексу України.

За приписами ч.4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності.

Згідно із ст.260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

За змістом ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею 137 Статуту передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З огляду на що подією, яка стала підставою для подання позову є несвоєчасне вивезення вагонів відповідачем, про що складено акт загальної форми ГУ-23 № 6-443 від 04.09.2020, відповідно до якого за затримку вагонів на коліях станції нараховані суми до сплати.

Саме з дати складання цього акту починається перебіг позовної давності, а отже шестимісячний термін з урахуванням вимог ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України для пред`явлення позовних вимог спливає 04.03.2021.

Позовна заява надіслана позивачем до суду 02.04.2021, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Разом з тим, відповідно до положень п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Спеціальний строк позовної давності (скорочений або більш тривалий порівняно із загальною позовною давністю), до якого віднесено, зокрема, строк на пред`явлення позовів перевізника до вантажоодержувача, передбачений загальною статтею ст.258 Цивільного кодексу України. Норми чинного законодавства не містять будь-яких обмежень щодо застосування вказаної норми до правовідносин, де перевізником є залізниця, а також будь-яких обмежень щодо дати початку перебігу такого строку.

Суд також відзначає, що Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено п. 12 у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020.

У частині 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №540-IX від 30.03.2020 є вказівка Кабінету Міністрів України протягом одного тижня з дня набрання чинності цим Законом в тому числі привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Суд відзначає, що прийнятий Верховною Радою України Закон №540-IX від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020, внесені ним зміни передбачають певні особливості обчислення строків позовної давності, відтак за висновками суду повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше.

Отже, положення пунктів 137 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020р. №239, від 20.05.2020р. №392, від 22.07.2020р. №641, від 26.08.2020р. №760, від 13.10.2020р. №956, від 09.12.2020р. №1236, від 21.04.2021р. №405 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 16.06.2021р. строк дії карантину на території України продовжено до 31 серпня 2021.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли в період карантину, закінчення строку позовної давності також припало на строк періоду карантину, який на даний час продовжено, суд вважає що строк позовної давності щодо вимог по даній справі не сплинув в силу п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерне товариство "Українська залізниця в особі в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця підлягають частковому задоволенню. Приймаючи рішення суд також врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі від 07.12.2020 року у справі №908/1771/19.

Враховуючи часткове задоволення позову, за приписами ст.129 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 236-238 ГПК України господарський суд,

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 18 301,15грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) плату за користування вагонами у розмірі 957,79грн, плату за охорону вантажу у розмірі 17 342,83грн; судовий збір у розмірі 2269,93грн.

В частині стягнення плати за користування вагонами у розмірі 0,53грн - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2021.

Суддя Ю.В. Макарова