ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.07.2021 Справа № 905/1965/19 (905/287/21)

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет до відповідача 1 - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", відповідача 2 - Акціонерного товариства К.Енерго про визнання недійсним договору,-

За участю представників сторін:

від позивача Шестерня Н.О.(за довіреністю);

від відповідача 1 - не з`явився;

від відповідача 2 - не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1 - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", відповідача 2 - Акціонерного товариства К.Енерго про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №601-18 від 11.10.2018 року в частині грошових вимог до ТОВ АТБ-Маркет про стягнення оплати спожитої до 01.05.2018 року теплової енергії у розмірі 75 179,49 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що Відповідачами не надано ТОВ АТБ-Маркет належного письмового повідомлення про заміну кредитора та укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) №6001-18 від 11.10.2018, у зв`язку з чим вважає що є підстави для визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/1965/19 (905/287/21) за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.04.2021 року.

01.04.2021 до Господарського суду Донецької області від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

06.04.2021 до Господарського суду Донецької області від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.04.2021 відкладено підготовче засідання на 27.04.2021 року.

26.04.2021 до Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

26.04.2021 до Господарського суду Донецької області від представника відповідача-2 надійшли відзив на позовну заяву з проханням про поновлення строку для його подання, клопотання про витребування доказів, клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.04.2021 продовжено строк розгляду справи №905/1965/19 (905/287/21) на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 03.06.2021 року; підготовче засідання відкладено на 27.05.2021 року.

14.05.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшов супровідний лист, в якому він зазначає, що документи, витребувані ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.04.2021, у нього відсутні.

24.05.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

26.05.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 відкладено підготовче засідання на 03.06.2021 року.

03.06.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03.06.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача-1 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.06.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/1965/19 (905/287/21) та призначено розгляд справи по суті на 01.07.2021 року.

У засідання 01.07.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет (абонент) був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №230503 (далі - договору), відповідно до п. 1.1 предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, для проведення пусконалагоджувальних робіт, на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідач зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з Додатком 1 до цього Договору (п. 2.2.1. Договору).

Абонент зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п. 2.3.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 09.07.2017 (п.8.1. Договору).

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (новий кредитор, позивач) укладено договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) (надалі - «Договір цесії»).

Відповідно до п. 1.1 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії та коригувань платежів.

Перелік договорів (основних рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за договором цесії, зазначається в додатку №1 до договору цесії. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до договору цесії (п. 1.2. Договору цесії).

З укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору цесії та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення договору цесії у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені в додатку № 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором (п. 1.3. Договору цесії).

Відповідно до п. 2.1 договору в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором цесії на суму 497 554 936,91 грн., новий кредитор прийняв 497 554 936, 91 грн. боргових зобов`язань кредитора перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/7807/18.

У п. 3.1.1 договору цесії, сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Згідно з додатком №1 до Договору цесії КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до ТОВ АТБ-Маркет за договором № 230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29.10.2014 у розмірі 75179,48 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі № 910/14520/20.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 09.08.2019 року ПАТ «Київенерго» (ЄДРОПОУ 00131305) було перейменовано в АТ «К.Енерго». При цьому, зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому.

Позивач зазначає, що при укладенні договору про відступлення права вимоги були порушені права та інтереси ТОВ АТБ-Маркет та норми чинного законодавства, а саме ч.1 ст. 203 та ст..ст. 512, 514, 516 Цивільного Кодексу України.

На думку позивача, договір на постачання теплової енергії у гарячій воді, який укладений між Відповідачем 2 та Позивачем містить обмеження щодо передачі прав та обов`язків третім особам без згоди будь-якої із сторін за цими договорами.

Відповідно до п. 9.4. Договору №230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29.10.2014 жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки за даним Договором третій стороні, без письмової згоди іншої сторони.

Отже на думку позивача, КП КМДА Київтеплоенерго та АТ К. ЕНЕРГО уклали договір про відступлення права вимоги всупереч умовам договорів на постачання теплової енергії у гарячій воді та без письмового погодження з Позивачем.

Вважаючи порушеним своє право, Товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Акціонерного товариства "К.Енерго" про визнання недійсним договору №601-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 в частині відступлення права вимоги щодо заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет за спожиту теплову енергію за вищезазначеним договором.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Акціонерне товариство "К.Енерго" проти задоволення позивних вимог заперечують, з підстав викладених у відзиві.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, зі змісту статті 215 ЦК України, з урахуванням пункту 2 частини 2 статті 16 цього кодексу з метою захисту цивільних прав особа, що вважає порушеним своє особисте немайнове або майнове право та інтерес, має право звернутися до суду за захистом цих права та інтересу шляхом заявлення вимоги про визнання правочину недійсним.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Судом встановлено, що 11.10.2018 публічне акціонерне товариство «Київенерго» (кредитор) та комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, відповідно до якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 теплової як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії.

На цій підставі новий кредитор набув права вимоги щодо виконання споживачами грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, Відповідач 1 має право на отримання замість Відповідача 2 від споживачів, визначених у додатку № 1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором цесії.

Відповідач-1 направив позивачу повідомлення №1/5-230503 від 08.04.2019 щодо заміни сторони на іншу за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 230503 від 29.10.2014 та сплати заборгованості у розмірі 75179,48 грн.

Згідно з частиною 3 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, положеннями цивільного законодавства не визначено обов`язку нового кредитору доводити факт отримання боржником повідомлення щодо заміни сторони за договором.

Так, у п. 9.4. Договору №230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29.10.2014 жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки за даним Договором третій стороні, без письмової згоди іншої сторони.

Проте, при зверненні до суду з вимогою визнати недійсним договору від 11.10.2018 № 601-18 в частині відступлення права вимоги щодо заборгованості позивача, останній у будь-якому випадку має довести належними та допустимими доказами обставин порушення його певних прав та законних інтересів, які могли б бути відновлені із застосуванням обраного способу захисту.

Права Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет не зазнавали протиправного впливу з боку АТ «К.Енерго» та КП «Київтеплоенерго». Заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг і необхідність виконання ТОВ АТБ-Маркет своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

Крім того, укладання оспорюваного правочину між відповідачами було пов`язано зі змінами, які відбулись у законодавстві про житлово-комунальні послуги, а також виконанням ухвали Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18, що не могло бути пов`язано з отриманням або неотриманням від позивача згоди на укладання такого договору в будь-якому випадку.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Усупереч вказаним нормам, позивач не надав Господарському суду доказів, які обґрунтовують його доводи щодо наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідачів, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет до відповідача 1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до відповідача 2 Акціонерного товариства "К.Енерго" про визнання договору недійсним задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет до відповідача 1 - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", відповідача 2 - Акціонерного товариства К.Енерго про визнання недійсним договору відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 01 липня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2021 року.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов