УХВАЛА

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/8861/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой"»

про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой"», м. Київ

до

1. Приватного підприємства «Транс Петроль», м. Київ,

2. Приватного підприємства «Вікінг», Житомирська обл., м. Коростень

про визнання правочинів недійсними та застосування реституції.

Без повідомлення (виклику) сторін.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой"» (далі - ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Транс Петроль» (далі - ПП «Транс Петроль»/відповідач-1) та Приватного підприємства «Вікінг» (далі - ПП «Вікінг»/відповідач-2) про:

- визнання недійсною угоди про реституцію від 30.05.2018 та змін до угоди про реституцію від 27.08.2018, укладеної між Приватним підприємством «Транс Петроль» та Приватним підприємством «Вікінг»;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу №011/1501/2019 від 15.01.2019, укладеного між Приватним підприємством «Транс Петроль» та Приватним підприємством «Вікінг»;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу №299/1211/2018 від 12.11.2018, укладеного між Приватним підприємством «Транс Петроль» та Приватним підприємством «Вікінг»;

- застосування реституції шляхом скасування в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів реєстраційних записів права власності за Приватним підприємством «Транс Петроль» та відновлення у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів записів права власності за Приватним підприємством «Вікінг» на транспортні засоби (за переліком, вказаним у прохальній частині позовної заяви).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.06.2021 позовну заяву залишив без руху та встановив строк для усунення виявлених недоліків.

18.06.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.07.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 05.08.2021.

Крім того, 22.06.2021 ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"» подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на транспортні засоби, що належать на праві власності ПП «Транс Петроль», шляхом заборони ПП «Транс Петроль» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо обтяження, відчуження, розпорядження транспортними засобами (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви);

- накладення арешту на транспортні засоби, що належать на праві власності ПП «Вікінг», шляхом заборони ПП «Вікінг» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо обтяження, відчуження, розпорядження транспортними засобами (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви);

- заборони будь-яким реєстраторам прав на рухоме майно, в тому числі сервісним центрам Міністерства внутрішніх справ України, вчиняти дії щодо транспортних засобів, зокрема з вчинення реєстраційних дій, реєстрації, зняття з реєстрації чи перереєстрації транспортних засобів (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви).

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявник стверджує, що існують реальні побоювання , що ПП «Транс Петроль» та ПП «Вікінг» будуть вчиняти дії щодо подальшого відчуження транспортних засобів з метою невиконання рішення у даній справі, у разі задоволення позову ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"». Більше того, невжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, призведе до ускладнення або неможливості погашення ПП «Вікінг» заборгованості перед ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"» за рахунок транспортних засобів, власником яких вважає себе ПП «Транс Петроль» за оспорюваними договорами.

Дослідивши наведені ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"» обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, 2, 4 п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно приписів ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, суд зазначає, що обґрунтування заяви саме неналежним виконанням ПП «Вікінг» грошових зобов`язань перед ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"» не співвідноситься з предметом позову у даній справі, зокрема, про визнання правочинів недійсними, укладених між ПП «Транс Петроль» та ПП «Вікінг» і застосування реституції шляхом відновлення права власності саме за останнім.

Відтак, заявником не наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень ГПК України обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «МСС "Тідісі-Дальнобой"» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, що належать на праві власності ПП «Транс Петроль», шляхом заборони ПП «Транс Петроль» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо обтяження, відчуження, розпорядження транспортними засобами (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви); накладення арешту на транспортні засоби, що належать на праві власності ПП «Вікінг», шляхом заборони ПП «Вікінг» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо обтяження, відчуження, розпорядження транспортними засобами (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви); заборони будь-яким реєстраторам прав на рухоме майно, в тому числі сервісним центрам Міністерства внутрішніх справ України, вчиняти дії щодо транспортних засобів, зокрема з вчинення реєстраційних дій, реєстрації, зняття з реєстрації чи перереєстрації транспортних засобів (за переліком, вказаним у прохальній частині заяви).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой"» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук