ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/983/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: Прохоров Є.І. - самопредставництво,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/983/21

за позовом: Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, № 45; )

до відповідача: Приватного підприємства «Кофф» (65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, № 7; )

про стягнення 2 000 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору та зміст аргументів учасників справи.

12.04.2021 року Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофф» про стягнення штрафу у розмірі 1000000,00 грн. та пені у розмірі 1000000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані вчиненням відповідачем порушення передбаченого п.4 ч.2 ст. 6, п.1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та несвоєчасною сплатою відповідачем штрафу, накладеного рішенням АМКУ № 17-р/тк від 08.04.2019р.

Так, позивач зазначає, що Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи № 130-26.13/16-19 про порушення приватним підприємством «Ві Ай Пі Департамент» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 08.04.2019 № 17-р/тк, яким визнано, що ПП «Ві Ай Пі Департамент» вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 04.01.2019 № 130-29/08-107 у встановлений ним строк.

За зазначене порушення, на Відповідача накладено штраф у розмірі 1 000 000 гривень.

Копія Рішення № 17-р/тк була надіслана Комітетом відповідачу разом із супровідним листом Комітету від 17.04.2019 № 130-26.13/08-5136, який був повернутий із відділення Укрпошти з позначкою на поштовому конверті про закінчення встановленого строку зберігання.

Крім того, як вказує позивач, інформація про прийняте Рішення № 17-р/тк була оприлюднена в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 13.07.2019 № 132 (6495), відтак, Рішення № 17-р/тк вважається врученим відповідачу 23.07.2019.

Отже, за твердженням позивача, строк сплати штрафу, накладеного Рішенням № 17-р/тк, закінчився 23.09.2019.

Відповідач оскаржив Рішення № 17-р/тк до Господарського суду міста Києва. Рішенням суду першої інстанції від 23.06.2020 у справі № 910/8745/19 ПП «Ві Ай Пі Департамент» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Постановою суду апеляційної інстанції від 17.11,2020 у справі №910/8745/19 апеляційну скаргу ПП «Ві Ай Пі Департамент» залишено без задоволення, а зазначене рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач зауважує, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо подальшого оскарження ПП «Ві Ай Пі Департамент» Рішення № 17-р/тк відповідна інформація відсутня також в Комітеті, тому, Рішення № 17-р/тк є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», є обов`язковим до виконання.

Крім того, відповідно до інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «Ві Ай Пі Департамент» змінило найменування юридичної особи на приватне підприємство «Кофф», а також відповідач змінив місцезнаходження та знаходиться за адресою: вул. Льва Толстого, 7, м. Одеса, 65023.

Також позивачем здійснено нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 17-р/тк, яке зупинялось з 11.07.2019 до 23.06.2020 та з 10.08.2020 до 17.11.2020, тобто на час розгляду справи №910/8745/19, яка за розрахунком позивача становить 1 000 000,00 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 позовна заява вх.№1017/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 було прийнято позовну заяву (вх.№ 1017/21) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/983/21. Справу №916/983/21 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11.05.2021 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по справі № 916/983/21 на 27.05.2021 об 11:40 год. у зв`язку з неявкою учасників справи до суду.

08.06.2021р. у судовому засіданні по справі № 916/983/21 проголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі №916/983/21 на 15 днів за ініціативою суду.

Того ж дня, 08.06.2021, в підготовчому засіданні судом була проголошена протокольна ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи № 916/983/21 до розгляду по суті в судовому засіданні, призначеному на 24.06.2021 о 12:40 год., із повідомленням позивача в порядку, передбаченому ст.120 ГПК України.

В судовому засіданні 24.06.2021 представник позивача Антимонопольного комітету України позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач ПП «Кофф», про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, проте свого представника в судові засідання не направив, поважність підстав неявки належними та допустимими доказами суду не обґрунтував, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ухвали суду надсилались відповідачу за місцезнаходженням відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвали суду вважаються врученими відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

Також в судовому засіданні, 24.06.2021 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України розглянувши матеріали справи № 130-26.13/16-19 про порушення Приватним підприємством «Ві Ай Пі Департамент» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 08.04.2019 № 17-р/тк, яким визнано, що Приватне підприємство «Ві Ай Пі Департамент» вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Комітету про надання інформації від 04. № 130-29/08-9459 у встановлений ним строк.

За зазначене порушення, на Приватне підприємство «Ві Ай Пі Департамент» накладено штраф у розмірі 1000000,00 грн.

Позивачем було зазначено суду, що відповідно до інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день прийняття Рішення № 17-р/тк від 08.04.2019 найменування юридичної особи - відповідача було Приватне підприємство «Ві Ай Пі Департамент», а також юридична адреса відповідача була: вул. Мечникова, 16, м. Київ, 01601.

Копія Рішення № 17-р/тк від 08.04.2019 була надіслана Комітетом відповідачу разом із супровідним листом Антимонопольного комітету України від 17.04.2019 № 130-26.13/08-5136, який був повернутий із відділення Укрпошти з позначкою на поштовому конверті про закінчення встановленого строку зберігання.

Інформація про прийняте Рішення № 17-р/тк від 08.04.2019 була оприлюднена в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 13.07.2019 № 132(6495).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/8745/19 позов Приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним, зокрема, Рішення № 17-р/тк залишено без руху. Ухвалою суду від 19.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/8745/19 за позовом Приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення № 17-р/тк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі № 910/8745/19 Приватному підприємству «Ві Ай Пі Департамент» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою суду апеляційної інстанції від 17.11.2020 у справі № 910/8745/19 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент» залишено без задоволення, а зазначене рішення суду першої інстанції - без змін.

Наразі, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо подальшого оскарження Приватним підприємством «Ві Ай Пі Департамент» Рішення №17-р/тк від 08.04.2019 та відповідна інформація відсутня у суду.

Отже, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням №17-р/тк від 08.04.2019, зупинялось з 11.07.2019 до 23.06.2020 (розгляд справи №910/8745/19 судом першої інстанції) та з 10.08.2020 до 17.11.2020 (розгляд справи №910/8745/19 судом апеляційної інстанції).

Наразі, відповідно до інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «Ві Ай Пі Департамент» () змінило найменування юридичної особи на приватне підприємство «Кофф», а також відповідач змінив місцезнаходження та знаходиться за адресою: вул. Льва Толстого, 7, м. Одеса, 65023.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням Приватним підприємством «Кофф» чинного рішення Антимонопольного комітету України від 08.04.2019 №17-р/тк по справі №130-26.13/16-19 та направлено на стягнення з відповідача 1000000,00 грн. штрафу та 1000000,00 грн. пені.

4. Норми права застосовані Господарським судом при прийнятті рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Положеннями ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Хоча ГПК України і не містить визначення вказаних понять, їх зміст розкривається у відповідних статтях Кодексу через встановлення певних прав та обов`язків, а також меж поведінки учасників справи та суду, який, відповідно до ч.5 ст.13 ГПК України, повинен зберігати об`єктивність та неупередженість.

Відповідно до ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Інформація про прийняте Рішення №17-р/тк віл 08.04.2019 була оприлюднена в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 13.07.2019 №132(6495) та Рішення № 17-р/тк від 08.04.2019 вважається врученим Приватному підприємству «Ві Ай Пі Департамент» 23.07.2019 та строк сплати штрафу, накладеного Рішенням №17-р/тк від 08.04.2019, закінчився 23.09.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 23.06.2020 у справі №910/8745/19 у задоволенні позову Приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент», Приватного підприємства «Інформаційно-консалтинговий центр АСБОУ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Акцепт Онлайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Про закупівлі» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними рішень тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 22.03.2019 №12-р/тк, від 08.04.2019 №17-р/тк, від 26.04.2019 №23-р/тк, від 26.04.2019 №22-р/тк, від 22.03.2019 №13-р/тк, від 08.04.2019 №18-р/тк, від 20.05.2019 №29-р/тк, від 08.04.2019 №16-р/тк, від 18.06.2019 №35-р/тк, від 23.12.2019 №95-р/тк, рішення Антимонопольного комітету України від 20.06.2019 № 442-р відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 по справі №910/8745/19 від 17.11.2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі №910/8745/19 залишено без змін.

Отже, з урахуванням наведеного, Рішення Антимонопольним комітету України від 08 квітня 2019 року № 17-р/тк по справі № 130-26.13/16-19 є чинним та доказів виконання такого щодо сплати штрафу відповідачем суду не надано.

За викладених обставин, на думку суду, позовні вимоги у справі про стягнення з відповідача штрафу в сумі 1000000,00 грн. на підставі чинного рішення - є законними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, такими, що підлягають задоволенню судом.

Позивачем було здійснено нарахування пені за прострочення відповідачем сплати штрафу, накладеного Рішенням № 17-р/тк від 08.04.2019.

Період нарахування пені за прострочення сплати штрафу: з 24.06.2020 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №910/8745/19) по 09.08.2020 включно (день який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/8745/19); з 18.11.2020 (наступний день після прийняття Судом апеляційної інстанції постанови у справі №910/8745/19) по 03.03.2021 включно (день до якого розраховано пеню).

Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 153 дні. Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 1000000 х 1,5 % = 15000,00 грн., де 1000000,00грн. - розмір штрафу, накладеного Рішенням № 17-р/тк від 08.04.2019; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». За 153 дні прострочення сплати штрафу сума пені становить: 15000 х 153 = 2295000,00 грн.

Отже, позивачем було здійснено нарахування пені, та заявлено до стягнення розмір пені із врахуванням та застосуванням приписів ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 1000000,00 грн. пені, вважає його вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Господарський суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги Антимонопольного комітету України у справі підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача 1000000,00 грн. штрафу та 1000000,00 грн. пені.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 30000,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 13, 76, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Кофф» (65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7; ) в дохід загального фонду Державного бюджету України (отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA 0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100) штраф у розмірі 1000000 (один мільйон) грн. 00 коп. та пеню у розмірі 1000000 (один мільйон) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Кофф» (65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7; ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ) судовий збір у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Накази видати відповідно до ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05 липня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський