ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"07" липня 2021 р. Справа № 911/1931/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» № 125/01-946 від 30.06.2021 про забезпечення позову

Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

про стягнення 713772623,50 грн

без виклику учасників справи

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі заявник, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») з позовною заявою № 125/01-943 від 30.06.2021 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі ПАТ «Центренерго») про стягнення 713772623,50 грн, з яких: 694677157,05 грн основного боргу, 5138707,69 грн 3% річних та 13956758,76 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, заявник посилається на те, що між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як постачальником, та ПАТ «Центренерго», як споживачем, 26.06.2020 укладено Рамковий договір постачання природного газу № NGT-С27 (з урахуванням додаткових угод), на підставі якого у подальшому між сторонами 28.12.2020 укладено Індивідуальний договір № 1-01-ЦЕ до Рамкового договору постачання природного газу № NGT-С27 від 26.06.2020 (з урахуванням додаткових угод).

Як стверджує заявник, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» належним чином виконано взяті на себе договірні зобов`язання та поставлено споживачу природний газ (з урахуванням послуг транспортування та плати за добовий небаланс), однак ПАТ «Центренерго» оплату за поставлений природний газ своєчасно та у повному обсязі не здійснило, що слугувало підставою для пред`явлення позову про стягнення 694677157,05 грн основної заборгованості та нарахованих на таку прострочену заборгованість 5138707,69 грн 3% річних та 13956758,76 грн інфляційних втрат.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до суду із заявою № 125/01-946 від 30.06.2021 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ПАТ «Центренерго», в межах ціни позову в розмірі 713772623,50 грн, які знаходяться (обліковуються) на всіх рахунках ПАТ «Центренерго» в усіх банківських установах або інших кредитно-фінансових установах на території України.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що у провадженні судів перебуває ряд судових справ, відповідачем в яких виступає ПАТ «Центренерго». Також, як зазначає заявник, відповідно до відомостей, що розміщенні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відносно ПАТ «Центренерго» обліковується понад 170 незавершених виконавчих проваджень.

Аналізуючи вказані обставини, заявник зазначає, що ПАТ «Центренерго» має значну заборгованість перед власними контрагентами.

На думку заявника, наявність судових процесів та незавершених виконавчих проваджень підтверджує недостатність у ПАТ «Центренерго» активів для виконання прийнятих на себе зобов`язань перед власними кредиторами та, на переконання позивача, свідчить про недобросовісне ставлення відповідача до виконання прийнятих на себе зобов`язань перед кредиторами, перенаправлення ПАТ «Центренерго» потоків грошових коштів на закупівлю товарів для майбутніх періодів від інших постачальників, що в подальшому позбавить відповідача можливості здійснити погашення боргових зобов`язань перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі частин 1, 2 ст. 140 ГПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правовий аналіз наведених вище норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Водночас господарський суд вважає за необхідне зауважити, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд, дослідивши зміст поданої заяви про забезпечення позову та приєднаних до неї додатків, установив, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про можливість невиконання судового рішення.

Суд звертає увагу заявника на те, що наявність інших судових спорів та виконавчих проваджень, у яких боржником є ПАТ «Центренерго», не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

Посилання заявника на недобросовісне ставлення відповідача до виконання прийнятих на себе зобов`язань перед кредиторами, перенаправлення відповідачем потоків грошових коштів на закупівлю товарів для майбутніх періодів від інших постачальників, не підтверджено жодними доказами.

Суд також зазначає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення відповідачем дій, що у подальшому могли б призвести до зменшення обсягів наявних грошових активів, що могло б призвести до ускладнення виконання судового рішення.

До того ж у суду відсутні підстави достеменно стверджувати, що виконання відповідачем своїх обов`язків перед іншими контрагентами призведе до такого зменшення активів ПАТ «Центренерго», що вплине на здатність задовольнити кредиторські вимоги позивача.

Отже, за висновками суду, заявником не наведено належного доказового обґрунтування поданої заяви, що вказує на відсутність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявником належними і допустимими доказами, в розумінні приписів ст. 76, 77 ГПК України, не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення.

Керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у задоволенні заяви № 125/01-946 від 30.06.2021 про забезпечення позову.

Дана ухвала складена та підписана 07.07.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін