ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4845/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 ( суддя Загинайко Т.В.) у справі

за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1 Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, м.Дніпро

відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль 2016», смт.Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області,

про визнання недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 у даній справі повернуто позовну заяву та додані до неї документи заступнику керівника Дніпропетровської обласної прокуратури.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована посиланням на те, що подання позивачем уточненої позовної заяви, у якій викладено іншим чином прохальну частину позову, не є усуненням недоліків позовної заяви, про які прямо зазначено в ухвалі господарського суду про залишення позовної заяви без руху, а фактично подано нову позовну заяву.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що постановивши ухвалу про повернення позовної заяви з додатками, суд першої інстанції, проявляючи надмірний формалізм, фактично позбавив прокурора та Дніпровську міську раду права доступу до суд господарської юрисдикції, гарантованого ст.4 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ухвали господарського суду від 19.05.2021 про залишення позовної заяви без руху, заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури у встановлений строк подано уточнену позовну заявою з позовною вимогою немайнового характеру про визнання недійсним договору №19/04-1 від 19.04.2021 про надання послуг з поточного ремонту автошляхів.

За твердженням скаржника, позовна заява прокурора, яка залишена судом без руху, містила аналогічну позовну вимогу, що й уточнена позовна заява. В уточненій позовній заяви прокурором визначено позовні вимоги щодо кожного з відповідачів та зазначено, що оскаржуваний договір укладено між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та ТОВ "Автомагістраль 2016"; вимога про визнання цього договору недійсним безпосередньо стосується прав та обов`язків сторін договору.

Також, листом №15/2-1592вих-21 від 03.06.2021 прокурор повідомив господарський суд, що докази сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру містяться у матеріалах справи.

Заявник апеляційної скарги вважає висновки суду першої інстанції про заміну предмету позову після усунення недоліків позовної заяви є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.

2.2 Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021; згідно положень ч. 13 ст.8, ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи постановлено здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача-1: Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль 2016", в якому просив визнати недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг, укладений між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль 2016», застосувати наслідки недійсності укладеного договору, а також стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2021 позовну заяву було залишено без руху; встановлено прокурору строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: визначити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів та зазначити, які саме наслідки недійсності укладеного договору прокурор просить суд застосувати; визначити та сплатити суму судового збору, виходячи з усунення недоліків позовної заяви щодо приведення її у відповідність із пунктом 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання дотримання судом першої інстанції норм Господарського процесуального кодексу України щодо повернення позовної заяви та доданих до неї документів прокурору.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано Господарським процесуальним кодексом України.

За приписами ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини першої ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини шостої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Зміст ухвали господарського суду від 19.05.2021 про залишення позовної заяви без руху свідчить про те, що прокурором не визначено позовні вимоги щодо кожного з відповідачів та не зазначено, які саме наслідки недійсності укладеного договору він просить застосувати. Крім того, судом встановлено, що прокурором не доплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 19.05.2021 прокурором подано уточнену позовну заяву (вх.№27578/20 від 03.06.2021), в якій заявник просив визнати недійсним договір про надання послуг №19/04-1 від 19.04.202, укладений між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль 2016», а також листом №15/2-1592вих-21 від 03.06.2021 повідомлено господарський суд, що докази сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру містяться у матеріалах справи

З уточненої позовної заяви вбачається, що прокурором визначено позовні вимоги щодо кожного з відповідачів та зазначено, що оскаржуваний договір укладено між Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль 2016", вимога про визнання цього договору недійсним безпосередньо стосується прав та обов`язків сторін договору.

Таким чином, прокурором усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що заява про уточнення позовних вимог за своєю суттю є заявою про зміну предмета позову

Так, відповідно до п.6 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право, користуватись іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно до п.1 ч.2ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитись від позову (всіх або чатини позовних вимог) відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено раніше, позивачем заявлено дві вимоги: про визнання недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг (вимога немайнового характеру) та про застосування наслідків недійсності договору (майнова вимога).

Уточнена позовна заява свідчить про те, що позивачем змінена прохальна частина позову та заявлена одна вимога про визнання недійсним договору від 19.04.2021 №19/04-1 про надання послуг.

Отже, в даному випадку, позивачем, з урахуванням вищезазначених норм господарського процесуального кодексу змінено прохальну частину позову, шляхом виключення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину (майнова вимога).

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вважають здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що право кожного на судовий розгляд справи означає як право особи звернутися до суду, так і право на те, що її справа буде розглянута та вирішена судом.

Так, у пункті 52 рішення Меньшакова проти України (заява № 377/02) від 08.04.2010 ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (пункт 25 рішення у справі Кутіч проти Хорватії (заява № 48778/99).

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року).

У пункті 40 рішення від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ наголосив що, відповідно до усталеного прецедентного права, п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення від 27.08.1991 у справі Філіс проти Греції (Philis v. Greece), пункт 59).

У справі "Пелевін проти України" ЄСПЛ вказав, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17.01.1970, пункт 25).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28.10.1998").

Колегія суддів вважає, що передчасне повернення судом першої інстанції позовної заяви може створити невиправдані перешкоди та обмеження у доступі до правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду - скасуванню, з направленням справи до місцевого господарського суду для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

3.5 Розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що судом спір по суті не вирішено, колегія суддів не здійснює розподіл судових витрат відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 у справі №904/4845/21 скасувати.

Матеріали справи № 904/4845/21 надіслати до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

Л.А.Коваль