ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/11767/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 22.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.12.2020 (повний текст складено - 16.12.2020)

у справі №910/11767/20 (суддя - Балац С.В.)

та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 22.12.2020 (повний текст складено - 24.12.2020)

про часткове задоволення заяви про відстрочення виконання

рішення суду

у справі №910/11767/20 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 14 260 448, 03 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінсолар" (надалі - позивач, ТОВ "Вінсолар") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (надалі - відповідач, ДП "Гарантований покупець") про стягнення заборгованості за продану електроенергію у загальному розмірі 14 260 448, 03 грн, з яких: основна заборгованість - 12 934 249, 27 грн, пеня - 343 695, 60 грн, штраф - 905 397, 45 грн та 3 % річних - 77 105, 71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №9865/02 від 21.08.2013 (зі змінами в редакціях додаткових угод) в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим" тарифом, отриманої у березні - червні 2020 року.

Відповідач проти позову заперечував з наступних підстав:

- невідповідність зазначених позивачем строків оплати положенням пункту 10.4 Порядку;

- невірність складення розрахунку пені та 3 % річних, заявлених до стягнення;

- спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що зводяться до оплати виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом, покладені законом та нормативним актом НКРЕКП, як на відповідача так і на НЕК "Укренерго";

- невиконання НЕК "Укренерго" спеціальних обов`язків виключає можливість здійснення повних розрахунків відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості в розмірі 12 934 249, 27 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 194 013, 74 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимии доказами наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті основної заборгованості в розмірі 12 934 249, 27 грн на підставі договору за поставлену електричну енергію, тоді як відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Водночас суд першої інстанції вирішив відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені та 3% річних з огляду на те, що в розрахунках позивача відсутні як періоди здійснення нарахування сум пені та 3 % річних, так і дати здійснення відповідачем часткового погашення основної заборгованості, що не дає можливості встановити періоди та суми прострочення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором. Крім того, в поданих до суду довідці розрахунку заборгованості, окремо поданому розрахунку пені, суми пені за окремі періоди є різними.

Також місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. 233 Господарського кодексу України дійшов висновку про зменшення розміру штрафу до 0 грн, у зв`язку з тим, що основною причиною невчасного виконання відповідачем зобов`язань за Договором є невиконання НЕК "Укренерго" покладених на останнього обов`язків відповідно до закону та постанов НКРЕКП, що підтверджується численними зверненнями відповідача до НЕК "Укренерго" з приводу невиконання таких обов`язків.

16.12.2020 від ДП "Гарантований покупець" до місцевого господарського суду надійшла заява №15/3730 від 14.12.2020 "Про відстрочку виконання рішення", в якій заявник просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 на термін, що не перевищує одного року з моменту ухвалення рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 заяву відповідача №15/3730 від 14.12.2020 "Про відстрочку виконання рішення" задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 до 09.06.2021.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених у заяві №15/3730 від 14.12.2020 обставин для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення.

При цьому, встановлюючи строк такого відстрочення судом враховано здійснення державою заходів, спрямованих на врегулювання питань розрахунків ДП "Гарантований покупець" з суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії.

Водночас суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач не позбавлений права на відшкодування завданих внаслідок знецінення стягнутої суми коштів за час відстрочення виконання судового рішення збитків в порядку, встановленому ст. 625 Цивільного кодексу України, а положеннями договору №9865/02 від 21.08.2013 в т.ч. надано право на застосування до відповідача відповідальності за час існування відповідного прострочення у вигляді стягнення неустойки.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням від 09.12.2020 у справі №910/11767/20, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення в оскаржуваній частині прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел покладено як на відповідача, так і на ПрАТ НЕК "Укренерго". Джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК "Укренерго" послуг гарантованого покупця із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Оскільки остання не здійснює своєчасних розрахунків з відповідачем, це виключає фактичну можливість здійснення ним розрахунків з позивачем. Матеріали справи не містять доказів недотримання гарантованим покупцем встановленого порядку виконання грошового зобов`язання у спірному періоді, передбаченого чинним законодавством. Виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років відповідно до п. 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії".

Окрім того, в тексті апеляційної скарги відповідачем викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П., судді: Кропивна Л.В., Мартюк А.І.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду від 22.12.2020 у справі №910/11767/20, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є безпідставна та така, що не відповідає критеріям законності, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було враховано того, що відстрочення виконання рішення суду може призвести до банкрутства ТОВ "Вінсолар", оскільки єдиним видом господарської діяльності останнього є виробництво електричної енергії та продаж її відповідачу. Тобто, єдиним джерелом фінансування позивача є виключно надходження грошових коштів від відповідача в якості оплати за вироблену електричну енергію.

На думку позивача, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів (фінансові звіти та банківські довідки), що на банківських рахунках відповідача відсутні кошти та, відповідно його діяльність є збитковою. Відповідач не довів неможливості виконання рішення суду у даній справі без надання відстрочки.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 21.01.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Вінсолар" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 у задоволенні клопотання ДП "Гарантований покупець" про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11767/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.02.2021.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Вінсолар", пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач у порядку ст. 263 ГПК України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні скарги ТОВ "Вінсолар", а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Доводи, викладені у відзиві відповідача зводяться до того, що судове рішення у цій справі може призвести до банкрутства ДП "Гарантований покупець", а також повного блокування розрахунків як з позивачем в поточних періодах, так і з іншими виробниками за "зеленим" тарифом, в результаті чого ринок електричної енергії взагалі не зможе функціонувати. Як наслідок буде відсутній механізм оплати вартості електричної енергії її виробникам за "зеленим" тарифом та механізм забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України.

ДП "Гарантований покупець" наголошує, що судом першої інстанції задля дотримання балансу інтересів сторін, з метою захисту майнового права та інтересу позивача вирішено відстрочити виконання рішення суду строком до 09.06.2021, тобто фактично на півроку. Вказаний строк не є надмірною затримкою в розумінні вимог Конвенції та не призведе до порушення прав позивача. Відстрочення виконання рішення на строк що не перевищує 1 рік буде кореспондувати встановленому в п. 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ порядку погашення заборгованості.

Суд першої інстанції має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій, про що неодноразово наголошувалося Верховним судом у справах №905/30/16, №904/4566/18.

10.02.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ДП "Гарантований покупець" надійшов лист на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021, до якого долучено докази сплати судового збору у розмірі 291 020, 60 грн (платіжне доручення №107 від 08.02.2021).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11767/20 за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.04.2021.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець", пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 клопотання ДП "Гарантований покупець" про відкладення розгляду справи №910/11767/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 задоволено частково, в судовому засіданні оголошено перерву до 23.03.2021.

Позивач у порядку ст. 263 ГПК України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець", у якому просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні скарги, а судове рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Так, позивач зазначає, що відповідачем відповідно до ст.ст.76-77 ГПК України не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування стягуваної заборгованості. Посилання відповідача на те, що оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від НЕК "Укренерго", яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, на думку позивача не повинні братися до уваги, оскільки, за укладеним між сторонами договором, саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України, в тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а з вини недодержання своїх обов`язків контрагентом відповідача, не може бути підставою, яка звільняє відповідача від обов`язку оплатити позивачу вартість виробленої і проданої останнім електричної енергії. Крім того, факт відсутності бюджетного фінансування, в т.ч. через ненадходження коштів від ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки, такі обставини не визначені законодавством, як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Позивач не є стороною договору, укладеного між відповідачем та НЕК "Укренерго", а в свою чергу, НЕК "Укренерго" не є стороною - Додаткової угоди №174/01 від 30.06.2019 та Додаткової угоди №1240/01/20 від 23.04.2020 до Договору №9865/02 від 21.08.213, що укладені між позивачем та Відповідачм.

23.03.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ДП "Гарантований покупець" надійшли заперечення на відзив позивача.

У зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Вінсолар" у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 прийнято справу №910/11767/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.04.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 для розгляду апеляційної скарги ДП "Гарантований покупець" у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 прийнято справу №910/11767/20 за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.06.2021.

06.04.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли клопотання:

- про залучення до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України; Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Приватне Акціонерне товариство «Національна енергетична компанія "Укренерго";

- про зупинення провадження у справі №910/11767/20 до вирішення Конституційним Судом України справи за поданням 47 народних депутатів України №3/332(20) від 17.07.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 1-4 ч. 2-3, 6-9, 20-22, 26, 28-33 ст.ст. 9-1, 9-2 Закону України "Про альтернативні джерела енергії" від 20.02.2003 №555-IV, положень ч. 2, 4, п. 3 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII.

20.04.2021 колегією суддів відповідно до ст. 216 ГПК України у розгляді апеляційної скарги ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 оголошено протокольно перерву до 28.04.2021.

27.04.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб.

У зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А., який входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 прийнято справу №910/11767/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 та апеляційної скарги ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 у одному об`єднаному апеляційному провадженні.

Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 призначено до спільного розгляду із апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 на раніше призначені дату та час, а саме: 01.06.2021 о 10 год. 00 хв.

У судове засідання 01.06.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по заявленим клопотанням ДП "Гарантований покупець". Представник відповідача підтримав клопотання про залучення третіх осіб та зупинення провадження у справі, просив їх задовольнити. Представник позивача проти задоволення клопотань відповідача заперечував.

У судовому засіданні 01.06.2021 представник відповідача заявив усне клопотання про оголошення перерви у розгляді справи. Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання відповідача та оголосив протокольно перерву у розгляді справи №910/11767/20 до 22.06.2021.

У судове засідання 22.06.2021 з`явилися представники сторін, які надали додаткові пояснення по суті спору.

Так, представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі ТОВ "Вінсолар", просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати. Водночас представник позивача проти доводів скарги відповідача заперечував, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець".

В свою чергу представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги ДП "Гарантований покупець", просив суд скасувати судове рішення в оскаржуваній частині, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін щодо поданих ДП "Гарантований покупець" клопотань про залучення третіх осіб та зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Щодо клопотання ДП "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі №910/11767/20 до вирішення Конституційним Судом України справи за поданням 47 народних депутатів України №3/332(20) від 17.07.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 1-4 ч. 2-3, 6-9, 20-22, 26, 28-33 ст.ст. 9-1, 9-2 Закону України "Про альтернативні джерела енергії" від 20.02.2003 №555-IV, положень ч. 2, 4, п. 3 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII.

Відповідач у клопотанні зазначив про те, що встановлення на законодавчому рівні діючих розмірів "зеленого" тарифу на електроенергію, вироблену на території України та з використанням її природних ресурсів, які є економічно необґрунтованими і покладають на державу невиправдано високі витрати, є грубим порушенням права власності українського народу (ч. 1 ст. 13 Конституції України), суперечить соціальній спрямованості економіки (ч. 4 ст. 13 Конституції України) та завдає шкоди інтересам суспільства (ч. 7 ст. 41 Конституції України). Отже, на думку відповідача, існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення вказаного конституційного провадження, з огляду на те, що питання конституційності зазначених положень закону не може бути вирішено в межах даної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд має з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Заявником жодним чином не обґрунтовано, а колегією суддів не встановлено обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі та які б унеможливлювали розгляд даної справи до розгляду вищезазначеного подання.

При цьому, колегія суддів враховує, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (ч. 2 ст. 152 Конституції України).

Таким чином, навіть у випадку визнання Конституційним Судом України окремих положень Закону України "Про альтернативні джерела енергії" та Закону України "Про ринок електричної енергії", вказані положення втратять чинність не раніше дня ухвалення такого рішення.

Водночас, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, може бути підставою для перегляду рішення суду за виключними обставинами (п. 1 ч. 3 ст. 320 ГПК України).

При цьому, матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 152 Конституції України).

Отже, чинним законодавством передбачено механізм відновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, у випадку завдання їм шкоди у зв`язку з визнанням окремих положень закону неконституційними.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не доведено обставин об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду вищезазначеного подання Конституційним Судом України, а законом передбачено механізм відновлення прав особи, у випадку завдання їй шкоди положеннями закону, що визнані неконституційними, колегія суддів дійшла висновку про відмову у зупиненні провадження у даній справі.

Щодо клопотання ДП "Гарантований покупець" про залучення до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України; Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Приватне Акціонерне товариство «Національна енергетична компанія "Укренерго", з урахуванням підстав та предмету заявлених позовних вимог, колегія вирішила відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що відповідачем не доведено яким чином рішення суду у даній справі може вплинути на права та/або обов`язки названих юридичних осіб.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 22.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заперечення, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, між Державним підприємством "ЕНЕРГОРИНОК" та позивачем, укладено договір від 21.08.2013 №9865/02, відповідно до предмету якого, позивач зобов`язується продавати, а Державне підприємство "ЕНЕРГОРИНОК" зобов`язується купувати електроенергію, вироблену позивачем та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Між Державним підприємством "ЕНЕРГОРИНОК", відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду від 30.06.2019 №174/01 до договору від 21.08.2013 №9865/02, відповідно до пункту 1 якої сторони дійшли згоди в преамбулі договору від 21.08.2013 №9865/02 слова: Державне підприємство "ЕНЕРГОРИНОК" замінити на Державне підприємство "Гарантований покупець".

Пунктом 2 додаткової угоди від 30.06.2019 №174/01 до договору від 21.08.2013 № 9865/02 визначено, що за цим договором виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Між сторонами спору укладено додаткову угоду від 23.04.2020 №1240/01/20 до договору від 21.08.2013 №9865/02 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого позивач за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену позивачем за "зеленим" тарифом та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (надалі - Порядок продажу електричної енергії споживачами) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок позивача, з урахуванням ПДВ.

Положеннями пункту 4.6 Договору передбачено, що відповідач несе відповідальність за порушення порядку оплати позивачу, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З відповідача може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від неоплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок позивача належних коштів відповідно до порядку оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав електроенергію за Договором в період з березня 2020 року по червень 2020 року на загальну суму 14 826 523, 50 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме: від 31.03.2020 на суму 2 896 891, 55 грн; від 30.04.2020 на суму 4 596 405, 64 грн; від 31.05.2020 на суму 3 193 314, 22 грн; від 30.06.2020 на суму 4 139 912, 09 грн.

Проте, вказана вище заборгованість сплачена відповідачем частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 12 934 249, 27 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 343 695, 60 грн та штрафу в сумі 905 397, 45 грн, а також про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 77 105, 71 грн.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Оскільки відповідачем оскаржується судове рішення в частині задоволення позову, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України переглядатиме справу в межах вимог апеляційної скарги.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 10.1 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (Порядок) визначено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Положеннями пункту 10.2 Порядку передбачено, що з урахуванням положень глави 8 цього Порядку гарантований покупець протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

Умовами пункту 10.4 Порядку визначено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 12 934 249, 27 грн сторонами судового спору до суду не подано. Розмір вказаної заборгованості також підтверджується актом звірки розрахунків станом на 30.06.2020, який підписаний сторонами Договору, скріплений відбитками їх печаток та наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню повністю в сумі 12 934 249, 27 грн.

Щодо тверджень відповідача стосовно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та специфіки правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання Гарантованим покупцем, а також визначають джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі позивачем, вказуючи, що джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК "Укренерго" послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (відповідно до п.12.3,12.6 Глави 12 Порядку), а тому регулювання зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом не вичерпуються умовами договору, колегія суддів звертає увагу на те, що ані Договором, ані Порядком, ані положеннями ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" не визначено прямої залежності виконання зобов`язань Гарантованого покупця щодо оплати відпущеної виробником за "зеленим" тарифом електроенергії з виконанням зобов`язань оператором системи передачі (ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго") щодо оплати послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у відповідності до положень статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж за "зеленим" тарифом електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону.

При цьому, за умовами укладеного сторонами Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку, яким визначено порядок здійснення платежів гарантованим покупцем продавцям електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Тоді як розрахунок вартості та порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надаються гарантованим покупцем визначаються відповідно до Глави 12 Порядку.

Тобто правовідносини між гарантованим покупцем та продавцем електричної енергії за "зеленим" тарифом (позивачем) не є пов`язаними з правовідносинами гарантованого покупця з оператором системи передачі (ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго").

Отже, твердження відповідача стосовно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", фактично зводяться до відсутності бюджетного фінансування. Водночас відсутність бюджетного фінансування, в т.ч. через ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що також зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; приписи Господарського кодексу України також не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, за відповідальність за порушення зобов`язань.

Також безпідставними є посилання відповідача на те, що виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Так, відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості Державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Однак, наразі відсутній будь-який нормативний акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Державного підприємства "Гарантований покупець" перед позивачем, ніж передбачено Договором та Порядком.

Відповідна позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №910/11830/20.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем взятих на себе згідно Договору грошових зобов`язань по оплаті придбаної у позивача електричної енергії на суму 12 934 249, 27 грн, що не спростовано відповідачем шляхом реалізації своїх процесуальних прав та подачі відповідних доказів, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в цій чатині.

Щодо апеляційної скарги позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 про відстрочку виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, необхідність надання відстрочки виконання рішення суду відповідач обґрунтовує тим, що за своїм призначенням він є суб`єктом господарювання, який не в залежності від своєї волі відповідно до Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників за аукціонною ціною, однак єдиним джерелом надходжень для оплати такого придбання є кошти, отримані від ПрАТ "НЕК "Укренерго", виключно якому Державне підприємство "Гарантований Покупець" і зобов`язано продавати таку електроенергію. Тому, обсяг виконання зобов`язань Державного підприємства "Гарантований Покупець" з оплати відпущеної електроенергії виробникам за "зеленим" тарифом ставиться Законом в залежність від виконання спеціальних обов`язків ПрАТ "НЕК "Укренерго". Однак, на сьогоднішній день ПрАТ "НЕК "Укренерго" має великий обсяг заборгованості перед Державним підприємством "Гарантований покупець", що і зумовлює виникнення непогашених зобов`язань останнього перед виробниками.

Крім того, в поданій заяві заявник звертає увагу на те, що станом на 10.12.2020 відповідно до Реєстру виробників за "зеленим" тарифом вже зареєстровано 829 суб`єктів господарювання, оплата отриманої від яких електроенергії в силу приписів п. 10.1 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, має здійснюватися пропорційно надходженню коштів на рахунки ДП "Гарантований покупець", в той час як примусове виконання рішення на користь одного з таких виробників зумовить позбавлення можливості проводити пропорційні розрахунки з іншими виробниками, загальна заборгованість перед яким за період січень - вересень 2020 року становить 22 439, 4 млн.грн.

За наведених обставин заявник просив суд першої інстанції відстрочити виконання рішення у даній справі на один рік з моменту ухвалення рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частино 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Частиною першою статті 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 та 4 статті 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Аналізуючи наведені доводи заявника в сукупності з визначеними положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 року №641, статусом та особливостями діяльності ДП "Гарантований покупець" в сфері функціонування ринку електричної енергії, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про доведення належним чином заявником наявності сукупності обставин, пов`язаних з перебігом спірних правовідносин, що вказують на існування виняткових обставин, які ускладнюють вчасне виконання судового рішення у даній справі.

Відтак, вбачається відсутність умислу відповідача у невиконанні своїх грошових зобов`язань по оплаті вартості придбаної в позивача електроенергії, стягнення заборгованості за яку стало предметом вирішення спору у даній справі, адже підтверджується фактична фінансова неспроможність виконання такого зобов`язання, в той час як примусове виконання судового рішення у даній справі в силу визначеної Законом України "Про виконавче провадження" процедури примусового стягнення грошових коштів зумовить арешт рахунків ДП "Гарантований покупець", який в свою чергу унеможливить пропорційне виконання ДП "Гарантований покупець" своїх зобов`язань перед іншими 829 суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, навіть в мінімальних обсягах авансування, в порядку визначеному п. 10.1 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 року №641.

Наведене призведе в першу чергу до дисбалансу інтересів виробників за "зеленим" тарифом, адже створить ситуацію, за якої поки один з 829 суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, не отримає в повному обсязі коштів за відчужену ДП "Гарантований покупець" електроенергію, інші 828 виробника будуть позбавлені можливості отримання навіть мінімальних авансових виплат, що здійснюються за принципом пропорційності в межах розрахункових періодів.

Слід зазначити, що розстрочка/відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, відтак суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки/відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки/відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" Суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення/відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану.

При цьому, суди повинні врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинні врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Враховуючи наведене вище, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 ГПК України процедури відстрочення виконання судового рішення.

Встановлюючи строк такого відстрочення судом враховано здійснення державою заходів, спрямованих на врегулювання питань розрахунків ДП "Гарантований покупець" з суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, а тому правомірно встановлено його до 09.06.2021.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновки місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог та часткового задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Доводи апеляційних скарг не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 та ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення мають бути залишеними без змін, а апеляційні скарги ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "Вінсолар" - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційних скарг, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються, відповідно на скаржників.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити за Державним підприємством "Гарантований покупець".

4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити без задоволення.

5. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити без змін.

6. Судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/11767/20 залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінсолар".

7. Матеріали справи №910/11767/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 07.07.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк