ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06.07.2021м. Дніпро№ 904/6199/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бєлік В.Г., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

боржник: Фізична особа-підприємець Лигун Артем Юрійович, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про видача судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію у загальному розмірі 1 924,97 грн.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Дніпропетровської області 05.07.2021 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лигун Артема Юрійовича заборгованості за поставлену електричну енергію у загальному розмірі 1 924,97 грн. (1 563,64 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію; 106,24 грн. - пеня; 78,77 грн. - 3% річних; 176,29 грн. - інфляційних втрат).

В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" посилається на споживання Боржником електричної енергії, що підтверджується актами прийняття - передавання товарної продукції, і стверджує про приєднання Боржника до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який був опубліковано в засобах масової інформації та на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" https://dnep.com.ua/.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До заяви про видачу судового наказу текст договору приєднання не надано. Поданий заявником текст договору містить підпису та реквізитів лише постачальника постачальника електричної енергії (Заявника).

Посилання на згоду укласти публічний договір шляхом зазначення його в рахунках на оплату, також є безпідставним, оскільки не надано доказів отримання цих рахунків відповідачем, а отже і обізнаності з їх змістом. Інших доказів приєднання відповідача до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг до заяви про видачу судового наказу не надано.

Отже, заявником - ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" не виконані вимоги п. 3 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, щодо додання до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з п.1 частини першої ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки Заявником не надано документального підтвердження наявності Договору, укладеного в письмовій (у тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошового зобов`язання.

Крім того, Заявник в якості боржника зазначив Фізичну особу-підприємця Лигун Артема Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Господарський суд зазначає, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за результатами пошуку за РНОКПП , Фізична особа-підприємець Лигун Артем Юрійович 18.0302.09.2019 припинила підприємницьку діяльність за власним рішенням, номер запису: 3033829.

Відповідно до ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Господарський суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливості видачі судового наказу за вимогами про стягнення грошової заборгованості з фізичної особи.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 4 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, оскільки з 02.092019 Фізична особа-підприємець Лигун Артем Юрійович припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням, то відповідно з цієї дати, інформація про місцезнаходження фізичної особи - підприємця є неактуальною.

Господарський суд зауважує, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості чи обов`язку суду у разі визначення заявником в якості боржника фізичної особи звертатися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

Враховуючи викладене, господарський суд позбавлений можливості перевірити дотримання заявником правил підсудності при подачі до суду вказаної заяви.

Також, господарський суд зазначає наступне.

Після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має (ч. 1 ст. 156 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами (ч. 2 ст. 156 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки у суду відсутня можливість перевірити та встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, то відповідно у суду відсутня можливість виконати належним чином приписи ч. 1, 2 ст. 156 Господарського процесуального кодексу України, а саме направити на адресу боржника копію судового наказу, заяву стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, що в свою чергу позбавить боржника права на подання до суду заяви про скасування судового наказу в порядку ст. 157 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, розгляд даної заяви в порядку наказного провадження не забезпечить належний захист порушених прав заявника та позбавить боржника належного права на захист (шляхом подання до суду заяви про скасування судового наказу).

Таким чином, господарський суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення зФізичної особи-підприємця Лигун Артема Юрійовича заборгованості за поставлену електричну енергію у загальному розмірі 1 924,97 грн. (1 563,64 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію; 106,24 грн. - пеня; 78,77 грн. - 3% річних; 176,29 грн. - інфляційних втрат) підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 12, 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638 Цивільного кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лигун Артема Юрійовича заборгованості за поставлену електричну енергію у загальному розмірі 1 924,97 грн. (1 563,64 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію; 106,24 грн. - пеня; 78,77 грн. - 3% річних; 176,29 грн. - інфляційних втрат) та судового збору в сумі 227,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.07.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік