ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 справа № 914/346/20 (914/156/21)

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Захід-Агроінвест», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001», смт. Теофіполь, Теофіпольський район, Хмельницька область

про: стягнення 9128289,45 грн.

у межах справи про банкрутство № 914/346/20

за заявою: Приватного підприємства «Лан-ОілТрейд», м. Львів

про: банкрутство Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (вул. Богданівська, буд. 15А, м. Львів, 79067, ідентифікаційний код 32865702)

Суддя В.М. Артимович,

секретар судового засідання Н.Р. Когут

Представники сторін:

від позивача: Н.Р. Рустамова - адвокат;

від відповідача: І.В. Богуш - адвокат.

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області 20.01.2021 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» в особі арбітражного керуючого Пурія Р.П. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» про стягнення 9128289,45 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2021 клопотання ліквідатора ПП «Захід-Агроінвест» від 22.02.2021 вих. № 01/21-1 про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено сплату судового збору в сумі 132384,34 грн. за подання даної позовної заяви до прийняття судового рішення по суті, справу № 914/346/20 (914/156/21) за позовом ПП «Захід-Агроінвест» до ТзОВ «Україна 2001» про стягнення 9128289,45 грн. прийнято до розгляду в межах провадження справи № 914/346/20 про банкрутство Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання.

26.03.2021 від ТзОВ «Україна 2001» надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.04.2021 підготовче засідання відкладено на 21.04.2021.

08.04.2021 на розгляд суду ліквідатором позивача подано відповідь на відзив.

14.04.2021 на розгляд суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 21.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі та відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

12.05.2021 представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи № 914/156/21 до моменту прийняття рішення по суті заяви про зменшення кредиторських вимог до боржника, яка подана в межах справи № 914/346/20 про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест».

Ухвалою суду від 12.05.2021 відкладено підготовче засідання на 19.05.2021.

18.05.2021 на електронну адресу суду ліквідатором ПП «Захід-Агроінвест» подано відповідь на заперечення на відповідь на відзив.

18.05.2021 на електронну адресу суду від ліквідатора ПП «Захід-Агроінвест» надійшли заперечення на заяву відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.05.2021 у задоволенні заяви відповідача, поданій до суду 12.05.2021, про відкладення розгляду справи до моменту прийняття рішення по суті заяви про зменшення кредиторських вимог до боржника відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/346/20(914/156/21) до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09.06.2021.

Ухвалою суду від 09.06.2021 розгляд справи відкладено на 22.06.2021.

У судове засідання 22.06.2021 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та письмових поясненнях.

У судовому засіданні 22.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

1.Описова частина рішення.

1.1. Позиція позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстрадиційне виробництво) щодо оплати виконаних робіт з переробки сировини.

Позивач у позовній заяві стверджує, що ТзОВ «Україна 2001» не здійснило повного розрахунку за переробку сировини та надання послуг ПП «Захід-Агроінвест» із зававнтаження готової продукції на залізничні вагони та станом на теперішній час заборгованість тільки по основній сумі виконаних робіт та послуг становить 8189296,69 грн.

Наведене стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Також позивачем за порушення термінів оплати переробки давальницької сировини відповідно до п. 11.2. договору від 27.05.2019 № № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстрадиційне виробництво) нараховано відповідачу 938992,76 грн. пені, які просить стягнути з відповідача.

Позивачем 08.04.2021 на розгляд суду подано відповідь на відзив. Позивач зазначає, що зі змісту відзиву вбачається, що ТзОВ «Україна 2001» стверджує про наявність у ПП «Захід-Агроінвест» перед ТзОВ «Україна 2001» заборгованості у розмірі 143353641,00 грн, в той час як заборгованість на суму 8590018,53 грн була зарахована сторонами в порядку взаємозаліку зустрічних однорідних вимог. Однак, позивач акцентує увагу суду на тому, що у своїй заяві від 23.03.2020 про визнання кредиторських вимог у справі № 914/346/20 про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест» ТзОВ «Україна 2001» вимагало визнати його кредиторські вимоги на суму 22925379,53 грн. І при цьому відповідач жодним чином не обумовив у даній заяві факт взаємозаліку між сторонами зустрічних одорідних вимог, а, навпаки, зазначена сума була необгрунтовано включена ТзОВ «Україна 2001» до своєї заяви про визнання кредиторських вимог (1435361,00 грн +8590018,53 грн = 22925379,53 грн).

Отже, позивач наголошує, що відповідач при розгляді заяви про визнання кредиторських вимог не повідомив суд про факт взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, а тому посилання відповідача у даній справі на необгрунтованість вимог ПП «Захід-Агроінвест» щодо стягнення з ТзОВ «Україна 2001» заборгованості за договором від 27.05.2019 № 0306-псс суперечать його ж заяві від 23.03.2020 про визнання кредиторських вимог у справі № 914/346/20.

Позивачем 18.05.2021 подано відповідь на заперечення на відповідь на відзив з приводу обставин, висвітлених у запереченнях ТзОВ «Україна 2001». В даних поясненнях ліквідатор ПП «Захід-Агроінвест» категорично заперечує та не погоджується із твердженням відповідача про проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог. Також ліквідатор вказує, що проведення між ТОВ «Україна 2001» та ПП «Захід-Агроінвест» взаємозаліку на суму 8590018,53 грн не підтверджується даними бухгалтерського обліку ПП «Захід-Агроінвест», а надані відповідачем копії документів не є належним та допустимим доказом проведення такого зарахування.

1.2. Позиція відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву ліквідатора Пурія Р.П., у якому не визнає повністю позовні вимоги. У відзиві стверджує, що 30.10.2019 ТзОВ «Україна 2001» та ПП «Захід-Агроінвест» уклали додаткову угоду до договору №0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстракційне виробництво), виклавши п.8.1. у наступній редакції: оплата вартості ціни робіт з переробки сировини (її партії) здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний (розрахунковий) рахунок виконавця на підставі рахунку протягом 10 (десяти) операційних (банківських днів) з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (п.6.4. договору).

Також стверджує, що 04.11.2019 ТОВ «Україна 2001» отримало від ПП «Захід-Агроінвест» заяву про проведений взаємозалік зустрічних однорідних грошових вимог на суму 8 590 018,53 грн. в тому числі і по вимогах ПП «Захід-Агроінвест» до ТОВ «Україна 2001» на суму 8189296,69 грн. за надання послуг по переробці сої та надання послуг з відвантаження за договором № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстракційне виробництво) від 27.05.2019, копія заяви додається. Зобов`язання ТзОВ «Україна 2001» перед ПП «Захід-Агроінвест» за договором № 0306-псс на суму 8189296,69 грн. припинені на підставі заяви про проведений взаємозалік зустрічних однорідних грошових вимог, оскільки на момен виникнення у ТзОВ «Україна 2001» цих зобов`язань заборгованість ПП «Захід-Агроінвест» перед ТзОВ «Україна 2001» по інших договорах складала 14335361,00 грн.

Відповідачем 14.04.2021 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що ТзОВ «Україна 2001» для забезпечення бухгалтерського обліку та діяльності підприємства в цілому використовує програмне забезпечення 1С 8.3(8.3 15.1489) з конфігурацією управління сільськогосподарським підприємством для України в редакції 1.3( 1.3 63.1). У відповідності до договору №563/18 від 22 жовтня 2018 року про інформаційно - технологічне супроводження програмних продуктів послуги з супроводження надавались Приватним Підприємством «Кварц-Сервіс» ( ).

У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що з метою доповнення та розширення функцій комп`ютерних програм та їх удосконалення ТзОВ «Україна 2001» уклало з ТзОВ «Волошин» Договір №ВО 19/0605-2 від 05.06.2019 року купівлі -продажу апаратного забезпечення та Договір постачання програмної продукції №ВО 19/0605-1 від 05.06.2019. На виконання вказаних договорів ТзОВ «Волошин» здійснювало повну заміну програмного забезпечення, перенесення залишків інформації з старого програмного забезпечення до нового, що підтверджується зазначеними договорами та актами виконаних робіт у період з 19 по 31 грудня 2019 року. Внаслідок неузгодженості дій програмного забезпечення та неналежного виконання обов`язків бухгалтера ТзОВ «Україна 2001» ОСОБА_1 до програмного забезпечення 1С 8.3(8.3 15.1489 ) не були внесені відомості про укладення додаткової угоди до договору № 0306-псс від 30 жовтня 2019 року та зарахування зустрічних однорідних вимог між ПП «Захід Агроінвест» та ТзОВ «Україна 2001». Відповідач стверджує, що саме тому, при підготовці заяви про визнання кредиторських вимог до боржника від 23.03.2020 року не були враховані вказані документи. Однак, в ході підготовки відзиву на позовну заяву було виявлено наявність додаткової угоди та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, які були лише на паперових носіях без внесення їх до програмного забезпечення 1С 8.3(8.3 15.1489 ). Стверджує, що у зв`язку із встановленим фактом проведено службову перевірку, що підтверджується актом перевірки та наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності бухгалтера Фесун І.О.

Також відповідачем подано заяву, у якій зазначив про звернення до суду у справі № 914/346/20 із заявою про зменшення кредиторських вимог та просив відкласти розгляд справи до моменту вирішення по суті такої заяви.

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 заяву ТзОВ «Україна 2001» про зменшення кредиторських вимог, подану на розгляд суду 21.04.2021, залишено без розгляду.

2.Мотивувальна частина рішення:

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом:

Між Приватним підприємством «Захід-Агроінвест» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (замовник) 27.05.2019 укладено договір № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстракційне виробництво) (далі - договір), відповідно до умов якого замовник зобов`язується передати виконавцю давальницьку сировину у строки та на визначених у договорі умовах, оплатити виконавцю виконані роботи з переробки такої сировини, оплатити виконавцю послуги з відвантаження продукції у випадку завантаження у вагони, а виконавець зобов`язується переробити сировину та безкоштовно зберігати готову продукцію до остаточного її забору замовником.

У п. 6.4. договору визначено, що виконавець, після переробки сировини (її партії) складає акт виконаних робіт та виробничий звіт (форма №23), де вказується кількість продукції та вартість переробки давальницької сировини. Виконавець після складання акту виконаних робіт підписує і скріплює його своєю печаткою, після чого передає замовнику. Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання зазначеного акту виконаних робіт підписує та скріпляє його своєю печаткою, та повертає один екземпляр виконавцю. У разі розбіжностей або зауважень з боку замовника, останній повертає акт виконавцю із своїми зауваженнями.

На виконання умов договору, замовником та виконавцем підписано акти надання послуг № 387 від 30.06.2019 на суму 1071694,01 грн, № 439 від 31.07.2019 на суму 428357,16 грн, № 440 від 31.07.2019 на суму 1097566,49 грн, № 441 від 31.07.2019 на суму 1515156,32 грн, № 605 від 24.09.2019 на суму 208047,00 грн, № 606 від 30.09.2019 на суму 1942997,76 грн, № 607 від 30.09.2019 на суму 2688182,22 грн, № 633 від 30.10.2019 на суму 139614,30 грн, № 650 від 31.10.2019 на суму 97681,43 грн.

Відповідно до п. 8.1. договору оплата вартості робіт з переробки сировини здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі рахунку протягом 90 операційних (банківських) днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 6.4. договору).

Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату.

Однак, відповідачем сплачено лише 1000000,00 грн згідно із платіжним дорученням № 592 від 02.07.2019 згідно рахунку № ЗА-00000133 від 30.06.2019, виставленого за актом надання послуг № 387 від 30.06.2019.

Отже, відповідачем частково виконано свої договірні зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором.

Як стверджує позивач, заборгованість відповідача становить 8189296,69 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 11.2. договору за порушення термінів оплати переробки давальницької сировини замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Позивачем за порушення термінів оплати переробки давальницької сировини відповідно до п. 11.2. договору від 27.05.2019 № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстрадиційне виробництво) нараховано відповідачу 938992,76 грн. пені, яку просить стягнути з відповідача.

2.2. Норми права, застосовані судом. Оцінка суду.

Суд, проаналізувавши матеріали та з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між Приватним підприємством «Захід-Агроінвест» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (замовник) 27.05.2019 укладено договір № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстракційне виробництво) (далі - договір), відповідно до умов якого замовник зобов`язується передати виконавцю давальницьку сировину у строки та на визначених у договорі умовах, оплатити виконавцю виконані роботи з переробки такої сировини, оплатити виконавцю послуги з відвантаження продукції у випадку завантаження у вагони, а виконавець зобов`язується переробити сировину та безкоштовно зберігати готову продукцію до остаточного її забору замовником.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У Цивільному кодексі України договори давальницької переробки окремо не виділяються і регламентуються загальними положеннями глави 61 «Підряд». Такі договори зараховують до договорів підряду з виконанням роботи з матеріалу замовника (ст. 840 ЦК України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 840 Цивільного кодексу України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

У ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору замовником та виконавцем підписано акти надання послуг № 387 від 30.06.2019 на суму 1071694,01 грн, № 439 від 31.07.2019 на суму 428357,16 грн, № 440 від 31.07.2019 на суму 1097566,49 грн, № 441 від 31.07.2019 на суму 1515156,32 грн, № 605 від 24.09.2019 на суму 208047,00 грн, № 606 від 30.09.2019 на суму 1942997,76 грн, № 607 від 30.09.2019 на суму 2688182,22 грн, № 633 від 30.10.2019 на суму 139614,30 грн, № 650 від 31.10.2019 на суму 97681,43 грн.

Суд звертає увагу на те, що сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні докази заперечень зі сторони замовника щодо кількісних та якісних показників переробки давальницької сировини.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 8.1. договору оплата вартості робіт з переробки сировини здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі рахунку протягом 90 операційних (банківських) днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 6.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено 1000000,00 грн згідно із платіжним дорученням № 592 від 02.07.2019 згідно рахунку № ЗА-00000133 від 30.06.2019, виставленого за актом надання послуг № 387 від 30.06.2019.

Таким чином, як стверджує позивач, відповідачем виконано свої договірні зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором неналежно та не в повному обсязі, тому заборгованість відповідача становить 8189296,69 грн.

Суд звертає увагу на те, що сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні докази повнолї оплати відповідачем виконаних робіт за договором.

Щодо тверджень відповідача про проведення взаємозаліку зустрічних однорідних грошових вимог на суму 8590018,53 грн. згідно із заявою ПП «Захід-Агроінвест» від 04.11.2019 та припинення зобов`язань ТОВ «Україна 2001» перед ПП «Захід-Агроінвест» за договором № 0306-псс, слід зазначити, що ліквідатором ПП «Захід-Агроінвест», який відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута та повноваження керівника (органів управління) банкрута, заперечується факт проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог. Також ліквідатор вказує, що проведення між ТОВ «Україна 2001» та ПП «Захід-Агроінвест» взаємозаліку на суму 8590018,53 грн не підтверджується даними бухгалтерськогообліку ПП «Захід-Агроінвест», а надані відповідачем копії документів не є належним та допустимим доказом проведення такого зарахування.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 по справі № 910/13205/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 25.07.2018 у справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 13.11.2018 у справі № 914/163/14, від 02.04.2019 у справі № 918/539/18). Умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання (постанова від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17).

Водночас, як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» у справі № 914/346/20 про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест», в межах якої розглядається дана справа № 914/155/21, 26.03.2020 подано на розгляд суду заяву з грошовими вимогами до Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» в сумі 22925379,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі № 914/346/20 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» визнано в сумі 22929583,53 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного підприємства «Захід-Агроінвест».

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиційності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі № 914/346/20 встановлено факт наявної заборгованості ПП «Захід-Агроінвест» перед ТзОВ «Україна 2001» за поставлену олію соєву за договорами поставки від 30.01.2018 за № СГ/3001/01, від 27.11.2018 за № СГ/2707/23, від 07.12.2018 за № 07/12-ос, від 28.02.2019 за № 28/02-ос та за ріпак першого класу по договору купівлі-продажу від 22.08.2019 за № 22/08/4-рп в сумі 4039226,23 грн. та за договором складського зберігання від 12.09.2018 № 93 та договором комісії на продаж товару від 01.06.2019 № КП/0106/3 в сумі 18886153,30 грн. Таким чином, враховуючи, що у даній справі приймають участь ті ж самі сторони, встановлені в ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі № 914/346/20, факти наявної заборгованості в сумі 22925379,53 грн ПП «Захід-Агроінвест» перед ТОВ «Україна 2001» за переліченими договорами, є преюдиційними.

Суд звертає увагу на те, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Суд зазначає, що у даній справі, у даному випадку доречною є доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. (Правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину викладено у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 390/34/17, від 15.05.2019 р. у справі 917/803/18, від 07.11.2019 р. у справі № 910/12484/18).

Щодо тверджень відповідача про неузгодженість дій програмного забезпечення та неналежного виконання обовязків бухгалтера ТОВ «Україна 2001», суд вважає за необхідне зазначити, що до проведення службової перевірки щодо ведення бухгалтерського обліку в частині невнесення відомостей до електронної бази програмного забезпечення 1С відповідача спонукала лише позовна заява ПП «Захід-Агроінвест» про стягнення саме з відповідача на користь позивача заборгованості. Однак, суд звертає увагу на те, що як зазначено у запереченнях ТзОВ «Україна 2001» на відповідь на відзив, повна заміна програмного забезпечення, перенесення залишків інформації зі старого програмного забезпечення до нового була здійснена до 31.12.2019, а заява з кредиторськими вимогами до боржника ПП «Захід-Агроінвест» подана ТзОВ «Україна 2001» 26.03.2020, тобто після заміни програмного забезпечення і, відповідно, необхідності перевірки внесеної до нього інформації.

Враховуючи наведені факти, видається недобросовісною поведінка відповідача щодо свого контрагента ПП «Захід-Агроінвест», яка полягає у різних підходах при підготовці заяв про стягнення заборгованості на свою користь і підготовці заперечень щодо стягнення заборгованості на користь контрагента. Також суд звертає увагу на те, що з моменту визнання кредиторських вимог ТзОВ «Україна 2001» до боржника ПП «Захід-Агроінвест» (червень 2020 року) до моменту звернення ПП «Захід-Агроінвест» до суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Україна 2001» заборгованості (лютий 2021 року) пройшло більше ніж пів року.

З огляду на викладені обставини, беручи до уваги встановлені в ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі № 914/346/20 про визнання кредиторських вимог ТзОВ «Україна 2001» до боржника ПП «Захід-Агроінвест», факти та обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8189296,69 грн основного боргу за договором від 27.05.2019 № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстракційне виробництво).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

В силу положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України зазначено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 11.2. договору за порушення термінів оплати переробки давальницької сировини замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Позивачем за порушення термінів оплати переробки давальницької сировини відповідно до п. 11.2. договору від 27.05.2019 № 0306-псс на переробку сої на давальницьких умовах (екстрадиційне виробництво) нараховано відповідачу 938992,76 грн. пені, яку просить стягнути з відповідача.

Суд зазначає, що нарахування пені здійснювалося позивачем невірно, оскільки ним при нарахуванні не враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та нараховано пеню понад шестимісячний строк від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені з врахуванням наведених положень законодавства та умов договору, зокрема, п. 8.1. договору, суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 437967,53 грн. пені (розрахунок додається). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 501025,23 грн. пені слід відмовити.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" і частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України", "Руїс Торіха проти Іспанії").

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи наведені положення законодавства, встановлені у даній справі обставини, беручи до уваги встановлені в ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі № 914/346/20 про визнання кредиторських вимог ТзОВ «Україна 2001» до боржника ПП «Захід-Агроінвест», факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи сплату позивачем лише 4540,00 грн судового збору за подання даної позовної заяви та відстрочення сплати решта суми судового збору, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 4540,00 грн. та до стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету підлягає 124868,96 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 86, 74-79, 123, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (30600, Хмельницька область, Теофіпольський район, смт. Теофіполь, вул. Небесної сотні, буд. 37В; ідентифікаційний код 35080933) на користь Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (вул. Богданівська, буд. 15А, м. Львів, 79067, ідентифікаційний код 32865,69 грн. основного боргу, 437967,53 грн. пені та 4540,00 відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (30600, Хмельницька область, Теофіпольський район, смт. Теофіполь, вул. Небесної сотні, буд. 37В; ідентифікаційний код 35080933) в дохід Державного бюджету 124868,96 грн. судового збору.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення 501025,23 грн. пені відмовити.

5. Накази відповідно до ст. 327 ГПК України видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.07.2021.

Суддя В.М. Артимович