СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. Справа № 922/813/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Полупан Ю.В.

за участю:

прокурора - Ногіної О.М. (посвідчення № 057318 від 09.10.2020)

представника відповідача-1 - не з`явився

представника відповідача-2 - не з`явився

представника відповідача-3 - не з`явився

представників відповідача-4 - ОСОБА_1 (особисто), адвоката Руденко С.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ДН №5174 від 26.09.2018, договір про надання правової допомоги (витяг) № 1/1-21 від 24.05.2021), адвоката Тимошенко В.М. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №503 від 28.12.2006, угода б/н від 24.01.2021).

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (вх.№1242 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі № 922/813/21

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури №4, м. Харків

до: 1) Харківської міської ради, м. Харків;

2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, м. Харків;

3) Приватного підприємства «Топаз», м. Харків;

4) ОСОБА_1 , м. Харків,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна, зобов`язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року керівник Харківської місцевої прокуратури №4 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, Приватного підприємства «Топаз» та ОСОБА_1 , в якій просить:

1) визнати незаконним та скасувати п. 63 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 06.07.2016 №283/16;

2) визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 10.11.2016 №5396-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством «Топаз», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №2362;

3) витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь об`єднаної територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, нежитлові приміщення першого поверху №26-:-29, 31-:-37 площею 97,1 кв м, розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) зобов`язати Харківську міську раду () прийняти нежитлові приміщення першого поверху №26-:-29, 31-:-37 площею 97,1 кв м, розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого права на звернення в інтересах держави Прокурор, із посиланням на статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначив, що відчуження об`єктів нерухомості комунальної власності з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка згідно із статтею 7 Конституції України, гарантує місцеве самоврядування. При цьому порушення Харківською міською радою умов та порядку приватизації призвели не тільки до можливих економічних збитків (недотримання об`єднаною територіальною громадою коштів від відкритого продажу майна конкурентним способом), а позбавили інших зацікавлених фізичних та юридичних осіб можливості придбати комунальне майно на відкритому конкурсі, створили для них і орендаря несправедливі умови конкуренції на ринку продажу комунального майна. Орендар, відповідно, отримав непередбачені законом привілеї викупити майно неконкурентним способом. Харківська міська рада, розпорядившись таким чином майном, діяла всупереч суспільним інтересам, поставивши в нерівні умови орендаря, який лише декілька місяців орендував комунальне майно і не здійснив його невід`ємних поліпшень, і інших потенційних покупців комунального майна, фактично протиправно позбавивши останніх права на участь у приватизації.

Прокурор також вказав, що з урахуванням того, що Харківська міська рада представляє інтереси громади міста Харкова, однак в даному випадку вона є відповідачем у справі і саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади, так само як і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, він самостійно подає вказаний позов.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі №922/813/21 (суддя Ольшанченко В.І.) повернуто позовну заяву керівника Харківської місцевої прокуратури №4 та додані до неї документи без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, через відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Повертаючи позовну заяву прокурора суд першої інстанції послався на те, що прокурором не усунуто недоліки позовної заяви, не доведено підстав для представництва інтересів держави, зокрема невжиття Харківською міською радою та Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради заходів по захисту інтересів держави, покладених на них законом. Суд вказав, що прокурор не навів жодної причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду, та не надав жодного доказу в обґрунтування не вжиття Харківською міською радою чи Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради покладених на них законом заходів по захисту інтересів держави. Додані до позовної заяви та заяви про усунення недоліків документи не містять доказів того, що компетентні органи не можуть чи не бажають здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом, а сама по собі обставина незвернення з позовом, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання ними функцій із захисту інтересів держави.

Крім того, судом зазначено, що прокуратурою не надано:

-відповідного повідомлення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яке повинно передувати зверненню до суду з відповідним позовом;

-доказів наявності підстав здійснення представництва інтересів держави;

-доказів, що орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави, а також доказів, що він звертався до органу, який представляє інтереси держави, а той погодився на таке представництво, або доказів відсутності компетентного органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

-доказів ліквідації Харківської місцевої прокуратури №4 та правонаступництва її Салтівською окружною прокуратурою м. Харкова.

При постановленні цієї ухвали судом першої інстанції застосовано правові позиції, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та у постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 16.12.2020 у справі №922/534/19.

Керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, який зазначає, що Салтівська окружна прокуратура м. Харкова не є окремою юридичною особою та функціонує в структурі Харківської обласної прокуратури, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі №922/813/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури за рахунок відповідачів.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначив, що ним у позовній заяві наведено підставу для представництва інтересів держави, належним чином обґрунтовано у чому полягає порушення цих інтересів, визначено Харківську міську раду одним з співвідповідачів у справі та заявлено вимогу про визнання незаконним і скасування пункту додатку до рішення цього органу, із зазначенням того, що вказане рішення прийнято із порушенням чинного законодавства. Цим скаржник вважає, що він обґрунтував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто навів підставу для представництва інтересів держави у цій справі.

Окрім цього заявник апеляційної скарги зазначив, що процедура, передбачена абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до випадків представництва інтересів держави в суді, якщо захист законних інтересів держави здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. Однак даний позов прокурором внесено в інтересах держави як самостійним позивачем, а не в особі Харківської міської ради, оскільки цей орган не може бути у справі одночасно позивачем та відповідачем, тому відсутня необхідність попереднього, до звернення до суду, повідомлення про наявність порушень інтересів держави на адресу вказаного органу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (вх.№1242 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі № 922/813/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Крестьянінова О.О., судді Шевель О.В., судді Фоміної В.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 поновлено Салтівській окружній прокуратурі м. Харкова строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі №922/813/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Салтівської окружної прокуратури м. Харкова на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі №922/813/21, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 03.06.2021.

24.05.2021 від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить у її задоволені відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану; судові витрати покласти на позивача (вх.№ 5935). Харківська міська рада зазначає, що у позовній заяві прокурора відсутня інформація, що останній до подання цього позову звертався до уповноважених органів, а таким уповноваженим органом була надана відповідь, що такий орган не може самостійно здійснити захист інтересів держави. Наголошує, що Харківська міська рада не позбавлена можливості вчиняти передбачені законодавством дії для захисту інтересів держави та територіальної громади м. Харкова, але прокурором не було здійснено попереднє звернення до міськради. Вказаним позовом у даній справі прокурор фактично втручається в діяльність органу місцевого самоврядування.

03.06.2021 від відповідача-4 - ОСОБА_1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу керівника Салтівської окружної прокуратури на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.04.2021 (вх. №6403), в яких він просить відмовити скаржнику в її задоволенні. У цих запереченнях ОСОБА_1 вважає, що прокуратурою порушуються його конституційні права, як добросовісного набувача спірного нерухомого майна у власність; жодних цивільних відносин ОСОБА_1 з відповідачами-1 та 2 не мав; прокурором не наведено жодних правових підстав, що у нього є право представляти інтереси держави, відбираючи майно у власників; суд першої інстанції чітко розтлумачив законодавство з приводу представництва інтересів держави в суді та законно повернув позов прокуророві.

Ухвалою суду від 03.06.2021 розгляд справи відкладено на 10.06.2021 о 16:30 год.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В., яка входила до складу судової колегії, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою суду від 08.06.2021 задоволено заяви судді Білоусової Я.О. та судді Крестьянінова О.О. про самовідвід у справі №922/813/21, а вказану справу передано для повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 для розгляду справи № 922/813/21 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А.

10.06.2021 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву (вх. № 6687), в якій відповідач-4 із посиланням на Конституцію України, рішення Конституційного суду України та численну практику Європейського суду з прав людини, просить залучити до розгляду справи його адвокатів: Тимошенка Володимира Миколайовича та Руденка Сергія Олеговича , з якими підписані договори на надання правової допомоги. Цим адвокатам ОСОБА_1 довіряє представляти його інтереси в господарському суді.

Також 10.06.2021 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву (вх. № 6688), в якій зазначено, що позов у даній справі не відноситься до юрисдикції господарського суду; відповідач-4 - громадянин ОСОБА_1 є фізичною особою і не був підприємцем; прокурор не підтвердив, що майно, яке він вимагає повернути територіальній громаді, колись було державною власністю; громадянин ОСОБА_1 є добропорядним набувачем права власності; трирічний строк позовної давності за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке прокурор просить суд забрати та віддати Харківській міській раді, сплив; прокурор необґрунтовано та штучно об`єднав позовні вимоги з метою зміни підсудності у справи, завідомо безпідставно залучив громадянина ОСОБА_1 як співвідповідача з метою надання позову вигляду, що громадянин ОСОБА_1 займається господарською діяльністю, але громадянин ОСОБА_1 користується тільки своїми цивільними правами визначеними Цивільним кодексом України. Також громадянин ОСОБА_1 вважає, що прокурор зловживає процесуальними правами намагаючись штучно обійти вимоги чинного законодавства і намагається через апеляційне оскарження ухвали суду ініціювати розгляд справи. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції розглянути дану заяву та ухвалити рішення, яким відмовити прокурору у відкритті провадження.

У судовому засіданні 10.06.2021 оголошено перерву до 01.07.2021 о 12:00 год. Також судом зобов`язано прокурора направити копію апеляційної скарги керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі № 922/813/21 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

25.06.2021 Керівником Салтівської окружної прокуратури м. Харкова надані докази виконання вимог ухвали від 10.06.2021 та надсилання 24.06.2021 копії апеляційної скарги відповідачу-4 - громадянину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 у зв`язку з відпустками суддів Істоміної О.А. та Пелипенко Н.М. для розгляду справи № 922/813/21 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

29.06.2021 громадянином ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву (вх. № 7366) в якій він просить у відповідності до вимог статті 43 ГПК України ухвалити рішення, яким відмовити прокурору у відкритті провадження у справі.

Обґрунтовуючи вказану вимогу ОСОБА_1 посилається на те, що він є фізичною особою і не є підприємцем; прокурором подано завідомо безпідставний позов, у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтовано об`єднано позовні вимоги та безпідставно залучено особу відповідача-4 (співвідповідача) з цією метою; прокурором не надано жодного доказу, що майно, яке він вимагає повернути громаді, було колись державною власністю та зареєстровано за державою; громадянин ОСОБА_1 є добросовісним набувачем права власності; за договором купівлі-продажу нерухомого майна між ПП «Топаз» та гр. ОСОБА_1 сплив трирічний строк позовної давності. При цьому громадянин ОСОБА_1 вважає, що прокурор зловживає процесуальними правами, намагаючись через апеляційне оскарження ухвали суду ініціювати розгляд справи. На думку громадянина ОСОБА_1 доказами зловживання прокурором процесуальними правами, є також та обставина, що на момент подачі цієї заяви до суду прокурором не виконано ухвалу суду від 10 червня 2021 року, якою прокурора зобов`язано надіслати ОСОБА_1 копію апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі №922/813/21. До заяви громадянином ОСОБА_1 додані копії рішень судів з приводу порушення прокурором ст.23 Закону України «Про прокуратуру», а саме: постанову Верховного Суду у справі №914/1844/18 від 18.08.2020; постанову Верховного Суду у справі №922/534/19 від 16.12.2020; ухвалу Московського районного суду м. Харкова у справах № 643/20661/20, № 643/13810/20 від 27.04.2021; ухвалу Господарського суду Харківської області про повернення позовної заяви у справі № 922/815/21 від 12.04.2021; ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 2/642/1177/21 від 15.04.2021.

У судове засідання 01.07.2021 з`явився прокурор, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Відповідач-4 та його представники у судовому засіданні 01.07.2021 категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та надали усні пояснення в обґрунтування своєї правової позиції у справі. Також в ході розгляду справи відповідачем-4 заявлено вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 гривень.

Представники Харківської міської ради, м. Харків та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради в судове засідання 01.07.2021 не з`явились, хоча судом апеляційної інстанції вжито належних заходів щодо їх повідомлення про день, час та місце розгляду справи (т.2 а.с. 147,148). При цьому направлена судом на належну адресу відповідача-3 - ТОВ «Топаз» (01001, м. Київ, вул. М. Гришка, 8 Б, кв. 24) копія ухвали від 10.06.2021 про оголошення перерви (номер відправлення 343) повернута органом поштового зв`язку за зворотною адресою у зв`язку з неврученням.

Відповідно до частин другої та третьої статей 120, 270 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів-1, 2 ,3, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом. Їх неявка не перешкоджає перегляду оскаржуваної прокурором ухвали в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали цієї господарської справи та апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, з огляду на таке.

Звертаючись із позовом у цій справі прокурор зазначив про те, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації спірного майна шляхом викупу орендарем (ПП «Топаз»; відповідачем-3); пункт 63 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 06.07.2016 № 283/16 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що це рішення прийняте з порушенням вимог ст. 345 Цивільного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 1, 2, 4, 29, Закону України «Про приватизацію державного майна», ст. 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

При цьому прокурор наголосив на тому, що Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, зокрема Управління комунального майна, має укласти відповідний договір купівлі-продажу, як правило, за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, а саме в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єктів, які вже перебувають у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. Зокрема, у звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заявці орендаря з проханням надати дозвіл на приватизацію будь які відомості про такі поліпшення відсутні. А отже, орендарем до органу приватизації не подавались документи, що містять невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Прокурор вважає, що обраний спосіб приватизації не тільки є незаконним, а й суперечить інтересам держави та територіальної громади.

Окрім зазначеного прокурор, вважаючи, що під час прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, в процесі здійснення процедури відчуження об`єктів нерухомості та укладання спірних договорів купівлі-продажу відповідачами-1,2,3 були порушені вимоги Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012 - 2016 роки, що безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади м. Харкова, у березні 2021 року звернувся з позовною заявою у цій справі до Господарського суду Харківської області.

За твердженням прокурора, рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню. Також, на думку прокурора, враховуючи положення статей 203, 215, 228 ЦК України, підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна від 10.11.2016 №5396-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством «Топаз», а спірне майно - витребуванню у ОСОБА_1 , через що відчужений в порушення вимог чинного законодавства об`єкт нерухомості має бути повернуто територіальній громаді.

В обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави прокурор, з посиланням на приписи статті 131-1 Конституції України, статей 4, 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначив про те, що відчуження об`єктів нерухомості комунальної власності з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка згідно із статтею 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування. Також, обґрунтовуючи порушення інтересів держави в даному випадку прокурор послався на те, що обраний спосіб приватизації - продаж комунального майна на неконкурентних засадах - є незаконним та суперечить інтересам держави та територіальної громади, оскільки спрямований на фактичне уникнення проведення законодавчо встановленої процедури продажу спірних об`єктів нерухомого майна шляхом аукціону або конкурсу, що суперечить меті, принципам та завданням приватизації, визначеним зокрема статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного майна».

За доводами прокурора, недотримання під час приватизації вимог чинного законодавства, принципів відкритості, максимальної ефективності та економії, унеможливило раціональне та ефективне використання комунального майна громади, що в свою чергу, порушує матеріальні інтереси держави, а також безпосередньо порушує права та інтереси мешканців територіальної громади, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави відповідно до статті 3 Конституції України.

При цьому, прокурор вказав на те, що звернення до суду з даним позовом спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу комунального майна у власність.

Водночас, з урахуванням того, що Харківська міська рада представляє інтереси громади міста Харкова, однак в даному випадку вона є відповідачем у справі і саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади, так само як і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, прокурор самостійно звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи питання наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

На прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоб представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015.

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 - 3 частини четвертої).

Системне тлумачення статті 53 Господарського процесуального кодексу України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада. Проте, у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, оскільки іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №922/1441/19, від 24.09.2020 у справі №922/3272/18, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18.

Прокурор при зверненні із позовом у цій справі № 922/813/21 вказав, що є позивачем, бо Харківська міська рада - один із співвідповідачів, рішення якого оскаржується через недотримання процедури приватизації нежитлових приміщень, передбаченої нормативно-правовими актами. Цим самим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто навів підставу для представництва інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Харківську міську раду одним із співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконними і скасування пунктів додатку до рішень цього органу, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду, що прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суду у складі Касаційного господарського суду в постановах від 16.03.2021 у справі №922/1009/20, від 24.03.2021 у справі №922/3276/19, у справі від 24.03.2021 у справі №922/2244/19, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18, від 20.04.2021 у справі №922/2811/19.

Отже, доводи прокурора про належне підтвердження підстав для такого представництва є обґрунтованими.

З урахуванням вказаного колегією суддів відхиляються заперечення Харківської міської ради та ОСОБА_1 , що наведені у відзивах на апеляційну скаргу, та відповідних заявах відповідача-4.

Посилання громадянина ОСОБА_1 на правові позиції Верховного Суду, що викладені у постановах від 18.08.2020 у справі №914/1844/18 та від 16.12.2020 у справі №922/534/19 є безпідставними, оскільки зміст правовідносин, їх предмет та підстави, а також їх правове регулювання у вказаних справах є різними, що виключає їх подібність зі справою, що розглядається.

Також судом відхиляються посилання громадянина ОСОБА_1 на правові позиції, що викладені у відповідних процесуальних документах Московського районного суду м. Харкова, Ленінського районного суду м. Харкова та Господарського суду Харківської області, оскільки згідно з нормами чинного Господарського процесуального кодексу України висновки цих судів не є обов`язковими для врахування при застосуванні судами норм права.

З огляду на те, що Прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, та обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Харківську міську раду одним з співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування пункту додатку до рішення цього органу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що Прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

При цьому колегія суддів звертається до правової позиції щодо застосування приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що викладена у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 908/684/19, від 17.06.2020 у справі № 545/275/19, від 25.08.2020 у справі № 707/2825/18.

Разом із цим колегія суддів вважає неправильним застосування судом першої інстанції приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру» із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, оскільки ці висновки стосуються саме випадку, коли прокурор звертається з позовом в інтересах держави через те, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, в той же час у даній справі позов заявлено Прокурором самостійно у зв`язку з тим, що Харківська міська рада є одним із співвідповідачів, рішення якого оскаржуються через недотримання процедури приватизації нежитлових приміщень, передбаченої нормативно-правовими актами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, отже, апеляційна скарга Прокурора підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, а справа - передачі на розгляд суду першої інстанції.

Водночас колегія суддів вважає необхідним зазначити, що окрім вимог про визнання незаконним та скасування відповідного пункту спірного рішення ХМР, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що укладений між відповідачами-2 та 3, прокурор просить суд вирішити спір щодо витребування спірного майна на користь територіальної громади від відповідача-4 - громадянина ОСОБА_1 , який є фізичною особою, не є суб`єктом господарювання, не приймав участі у приватизації та набув право власності на спірне приміщення на підставі цивільного договору. Тобто результати вирішення даного спору можуть вплинути на права та обов`язки вказаної фізичної особи, яка на час звернення прокурора із даним позовом до суду є власником спірного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (частина третя статті 271 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування ухвали господарського суду і передачі справи на розгляд суду першої інстанції розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З огляду на те, що на виконання вимог частини третьої статті 271 Господарського процесуального кодексу України справа № 922/813/21 передається на розгляд суду першої інстанції, тому з урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розподіл судових витрат у справі, у тому числі понесених у зв`язку із розглядом апеляційної скарги прокурора та переглядом оскаржуваної ухвали у суді апеляційної інстанції, має здійснити Господарський суд Харківської області за результатами вирішення спору по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 273, пунктом 6 частини першої статті 275, статтями 280, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі № 922/813/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 у справі № 922/813/21 скасувати.

Справу № 922/813/21 направити для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.07.2021.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка