РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021Справа № 910/5684/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машрембуд" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Спецгідромеханізація" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 304970,48 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Машрембуд" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем в усній формі договору поставки після одержання на підставі видаткових накладних №№ 000076917 від 28 серпня 2019 р., 000077060 від 30 серпня 2019 р., 000077559, 000077558 від 13 вересня 2019 р., 000077662, 000077607 від 16 вересня 2019 р., 000077730 від 17 вересня 2019 р., 000078478 від 4 жовтня 2019 р., 000079667 від 5 листопада 2019 р., 000080384, 000080378 від 22 листопада 2019 р., МБР000235, МБР000240, МБР000242 від 30 січня 2020 р., МБР000373 від 12 лютого 2020 р., МБР002827 від 13 серпня 2020 р., МБР002864 від 14 серпня 2020 р. товару загальною вартістю 537121,86 грн. відповідач частково оплатив цей товар, заборгувавши йому станом на 5 квітня 2021 р. 288121,86 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 13280,46 грн., три проценти річних з простроченої суми 3568,16 грн., а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 25000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що частину заявленої до стягнення суми боргу у розмірі 17042,50 грн. за видатковими накладними №№ 000077730 від 17 вересня 2019 р., МРБ002827 від 13 серпня 2020 р. позивачем заявлено безпідставно, оскільки товар за ними був переданий на підставі договору № 36 від 1 вересня 2019 р. та не стосується спірного договору, укладеного між сторонами в усній формі. Вказував про неспівмірність заявлених позивачем адвокатських витрат із ціною позову та характером спору.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Судом встановлено, що у серпні 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір поставки товару, згідно з якими позивач зобов`язався поставити відповідачу обумовлений товар, а відповідач - прийняти та оплатити вартість одержаного товару.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, які визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку за договором поставки щодо належної оплати придбаного товару загальною вартістю 288121,86 грн.

На підтвердження факту поставки товару за спірним договором загальною вартістю 537121,86 грн. позивачем подано видаткові накладні №№ 000076917 від 28 серпня 2019 р., 000077060 від 30 серпня 2019 р., 000077559, 000077558 від 13 вересня 2019 р., 000077662, 000077607 від 16 вересня 2019 р., 000077730 від 17 вересня 2019 р., 000078478 від 4 жовтня 2019 р., 000079667 від 5 листопада 2019 р., 000080384, 000080378 від 22 листопада 2019 р., МБР000235, МБР000240, МБР000242 від 30 січня 2020 р., МБР000373 від 12 лютого 2020 р., МБР002827 від 13 серпня 2020 р., МБР002864 від 14 серпня 2020 р.

При цьому, з частини вищевказаних накладних, а саме №№ 000077730 від 17 вересня 2019 р., МРБ002827 від 13 серпня 2020 р., МРБ002864 від 14 серпня 2020 р. вбачається, що поставка товару вартістю 20157,70 грн. за цими накладними стосується виконання іншого договору № 36 від 1 вересня 2019 р., а не спірного договору, тому належними доказами поставки товару за останнім не є.

Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним факт передачі позивачем відповідачу протягом серпня 2019-серпня 2020 років товару за спірним договором загальною вартістю 516964,16 грн.

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Строк виконання зобов`язання щодо оплати товару сторонами встановлений не був.

Таким чином, відповідач повинен був оплатити одержаний за договором товар після його прийняття на підставі вищевказаних видаткових накладних.

Крім того, вимогою № 1910-1 від 19 жовтня 2020 р. позивач заявив відповідачу про оплату придбаного у нього товару.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 342 від 3 вересня 2019 р., 36 від 29 січня 2020 р., 177 від 13 серпня 2020 р., 235 від 12 листопада 2020 р., 246 від 23 листопада 2020 р., 264 від 15 грудня 2020 р., 6 від 13 січня 2021 р., 34 від 17 лютого 2021 р., довідкою Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" № К27-07.8/55 від 5 квітня 2021 р. стверджується факт часткової оплати відповідачем отриманого товару у розмірі 249000 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625, ч. 1 ст. 692 ЦК України підлягає стягненню 267964,16 грн. (516964,16 грн-249000 грн) боргу, 12350,83 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3411,40 грн. три проценти річних з простроченої суми з урахуванням фактичного розміру простроченої суми.

Враховуючи характер спору, обсяг наданих позивачу по справі послуг адвоката, того, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), а також розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 8000 грн.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Машрембуд" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Спецгідромеханізація" (02068, м. Київ, проспект Григоренка, 14, кв. 5, код 34342709) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машрембуд" (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 1-А, офіс 3, код 41453480) 267964,16 грн. боргу, 12350,83 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3411,40 грн. три проценти річних з простроченої суми, 4255,90 грн. грн. витрат по оплаті судового збору, 8000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар