РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2021Справа № 910/3885/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Рукавицина Сергія Володимировича

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про визнання зобов`язань припиненими, стягнення 173 105,00 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача Медведчук Д.М. (довіреність № 450 від 04.12.2020)

від відповідача Лопатнікова А.В. (довіреність № 1180-К-Н-О від 05.03.2021, адвокат)

ОБСТ3АВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року Рукавицин Сергій Володимирович (далі - Рукавицин С.В. , позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», відповідач) про визнання зобов`язань припиненими, стягнення 173 105,00 грн.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач пояснив, що 04.12.2018 він, як фізична особа-підприємець, та АТ КБ «Приватбанк» дійшли згоди про надання першому банківської послуги під назвою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», що передбачає встановлення на поточний рахунок ФОП Рукавицина С.В. № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ «КБ «Приватбанк», кредитного ліміту розміром до 100 000,00 грн.

Позивач вказав, що працівниками банку попередньо було роз`яснено наступні її умови: приєднання до вищезазначеної послуги відбувається через мобільний додаток «Приват24» або офіційний сайт АТ «КБ «Приватбанк»; ознайомитись з умовами та правилами даної Послуги є можливим виключно на офіційному сайті АТ «КБ «Приватбанк»; позивачу також було роз`яснено, що кредитний ліміт за вказаною послугою може змінюватись в односторонньому порядку виключно за попереднім повідомленням останнього та за умов, викладених на офіційному сайті.

Водночас позивач зазначив, що фізично договір він не отримав, про існування договору за послугою станом на дату написання даної позовної заяви йому також невідомо, з умовами програми повністю ознайомитись не вдалось, оскільки текст умов, що розміщені на сайті, не відкривався взагалі.

Згідно з твердженнями позивача, деякий час він користувався послугою без проблем, використовував кредитні кошти та вчасно їх повертав. Іноді оплати кредитного ліміту вносились позивачем з незначною затримкою протягом одного-двох тижнів, однак взяті на себе зобов`язання позивач виконував сумлінно.

Через певний час користування послугою позивач помітив, що сума кредитного ліміту регулярно змінюється, а грошові кошти списуються автоматично в односторонньому порядку, без участі або повідомлення позивача. Крім того, автоматично за послугою почалось списання коштів, отриманих безпосередньо від здійснення позивачем підприємницької діяльності, що призвело до труднощів у сплаті податків.

Звернувшись у зв`язку з цим до АТ КБ «Приватбанк» позивач отримав роз`яснення про те, що такі списання та зміна кредитного ліміту здійснюється з урахуванням Умов та правил надання послуги, з якою можна ознайомитись на офіційному сайті банку.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в обґрунтування якого позивач послався, зокрема, на приписи ст. 215 Цивільного кодексу України та вказав, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов надання відповідачем послуги (кредиту), а договір не був оформлений належним чином; позивач не був ознайомлений у повному обсязі з умовами кредитування за послугою; розміщення правил кредитування на офіційному сайті АТ «КБ «Приватбанк» жодним чином не підтверджує ознайомлення позивача з ними, прийняття або встановлення договірних правовідносин з позивачем, крім того, у відповідача наявна можливість у будь-який час змінити такі умови в односторонньому порядку без належних повідомлень сторони, якій надається послуга; такі правила кредитування не містять істотних умов, обов`язкових для кредитних договорів, за таких умов неможливо зрозуміти, яку конкретно суму має отримати особа, що користується такою послугою та на який строк, не визначено, на який термін видаються кредитні кошти та яким чином мають бути повернуті, в якому обсязі та з врахуванням якої відсоткової ставки.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив:

- визнати припиненими зобов`язання між ФОП Рукавициним С.В. та АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 04.12.2018 (Послуги під назвою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», що встановлена на поточний рахунок фізичної особи-підприємця Рукавицина С.В. № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк»);

- стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ФОП Рукавицина С.В. грошові кошти в розмірі 173 105,00 грн, що були безпідставно стягнуті АТ КБ «Приватбанк з рахунку ФОП Рукавицина С.В. № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк»;

- зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» видалити негативну інформацію з бюро кредитних історій в частині рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/3885/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.05.2021.

30.04.2021 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.03.2021 по справі № 904/2073/19, на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Відповідач вказав, що шляхом підписання заявки-приєднання від 04.12.2018 позивач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк» та прийняв їх до виконання. Крім того, відповідач вказав, що зазначена заявка містить всі істотні умови договору. Твердження ж позивача про його необізнаність з умовами кредитування та про відсутність договору спростовуються його діями. Так, позивач не лише користувався кредитними коштами та здійснював їх повернення, але також неодноразово звертався до банку щодо списання його боргів, реструктуризації боргів, отримання «кредитних канікул», у тому числі, за спірним кредитним договором, що окремо підтверджує визнання позивачем факту укладення такого договору на запропонованих АТ КБ «Приватбанк» умовах. Таким чином, на переконання відповідача, позивач не тільки уклав кредитний договір на запропонованих АТ КБ «Приватбанк» умовах, а й фактично схвалив його своїми подальшими діями.

Відповідач також зазначив, що банк належним чином виконав умови укладеного сторонами договору та надав у користування позивача кредитні грошові кошти у визначеному розмірі, проте позивач, у порушення умов такого договору, зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення у нього заборгованості за кредитним договором. Відповідач вважав, що викладені обставини в сукупності свідчить про суперечливість поведінки позивача та подання ним даного позову виключно з метою уникнення виконання своїх зобов`язань перед банком. До того ж, як вказує відповідач, жодних доказів, які б підтверджували невідповідність нарахованої за кредитним договором заборгованості дійсним обставинам справи позивачем суду надано не було, а наведені Рукавициним С.В. обґрунтування є лише його припущеннями, що є недопустимим.

Крім того, відповідач вказав, що положення ст. 215 Цивільного кодексу України «Недійсність правочину», обраної позивачем, як правова підстава поданого ним позову, не кореспондуються з таким способом захисту, як визнання зобов`язань припиненими. При цьому жодної іншої норми законодавства, якою керувався б позивач, ним наведено не було.

Відповідач також вказав, що списання ним грошових коштів позивача здійснювалось на виконання обов`язку позивача сплатити його заборгованість за кредитом та відбувалось на підставі обумовленого договором договірного списання, що спростовує доводи позивача про безпідставність вчинених відповідачем списань за поточним рахунком та унеможливлює застосування положень ст. 1073 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного відповідач вважав, що заявлені позивачем вимоги необґрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову.

11.05.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 01.06.2021.

18.05.2021 до суду надійшла подана позивачем відповідь на відзив, в якій відповідач зокрема, вказав, що твердження відповідача про те, що підписання заяви про приєднання підтверджує факт поінформованості позивача з Умовами та Правилами кредитування не заслуговує на увагу, зважаючи на мінливість Умов та Правил кредитування та наявність у відповідача можливості в односторонньому порядку в будь-який час змінити такі Умови.

З урахуванням викладеного, позивач вважав, що залишається не встановленою та обставина, з якими саме Умовами та Правилами був ознайомлений позивач на момент підписання заяви про приєднання. Відтак, встановити зміст Умов та Правил, що діяли на момент підписання заяви про приєднання є неможливим.

Водночас позивач вказав, що підписання заяви про приєднання відбувалось за допомогою працівників АТ КБ «Приватбанк», які в декількох реченнях роз`яснили умови надання послуги, які становлять значний за своїм обсягом документ, та запевнили, що це звичайні лояльні умови, які виключають ризики. Надати технічну підтримку позивачу для ознайомлення з Умовами та Правилами кредитування працівники банку не змогли, посилаючись на технічні роботи на сайті та можливі помилки. Більше того, як вказав позивач, у нього відсутні будь-які документи за послугою окрім виписки, що була надана суду.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач неодноразово звертався до АТ КБ «Приватбанк» з питаннями щодо списання та реструктуризації заборгованості позивач зазначив, що такі твердження не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що дана інформація не може бути підтверджена відповідачем, адже відсутні будь-які угоди, листи, звернення щодо зазначених питань, а також зважаючи на те, що позивач має декілька кредитних рахунків у АТ КБ «Приватбанк» з існуючими заборгованостями, у зв`язку з чим позивач дійсно звертався до відповідача з питанням надання кредитних канікул, але це питання стосувалось іншого рахунку, який жодним чином не стосується предмету даного позову. Щодо рахунку № НОМЕР_3 позивач зазначив, що після отримання ним у телефонному режимі повідомлення про наявність заборгованості, він запропонував працівникам АТ КБ «Приватбанк» надати докази, що підтверджують заборгованість, а у випадку наявності заборгованості обговорити можливість її погашення шляхом внесення фіксованих щомісячних платежів, на що останньому було відмовлено.

28.05.2021 до суду надійшло подане позивачем клопотання про поновлення процесуального строку на подання відповіді на відзив.

01.06.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 15.06.2021.

10.06.2021 до суду надійшли подані позивачем пояснення по справі. Крім того, позивач подав клопотання про призначення судової експертизи, в якому просив поставити на вирішення експерта питання про те, чи існує у позивача заборгованість по спірному рахунку № НОМЕР_3 за заявкою про приєднання від 04.12.2018; чи правомірно здійснювались списання грошових коштів з указаного рахунку позивача відповідачем в односторонньому порядку протягом періоду з 04.12.2018 по 20.01.2021; чи відбулась зміна відсоткової ставки за кредитними зобов`язаннями та чи були правомірними такі зміни; яка дійсна сума заборгованості за вказаним рахунком позивача по тілу кредиту, відсотками за користування та неустойкою?

16.06.2021 до суду надійшли подані відповідачем заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримав раніше викладену ним правову позицію.

15.06.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 24.06.2021.

23.06.2021 до суду надійшли подані позивачем пояснення по справі, в яких відповідач підтримав раніше викладену ним правову позицію.

25.06.2021 до суду надійшли подані відповідачем заперечення на клопотання про призначення експертизи, в яких вказав на порушення позивачем строку, встановленого чинним процесуальним законодавством для звернення з таким клопотанням, а також вказав на те, що запропоновані позивачем питання не потребують спеціальних знань експерта. Крім того, відповідач подав заперечення на письмові пояснення.

24.06.2021 у судовому засіданні судом було розглянуто та відхилено клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи з огляду на те, що відсутня передбачена приписами ст. 99 Господарського процесуального кодексу України сукупність умов, необхідна для призначення експертизи у справі, адже для вирішення запропонованих позивачем питань не є необхідними спеціальні знання у галузі, відмінній від галузі права.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим та безпідставним, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.06.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

25.04.2005 на підставі його заяви про відкриття поточного рахунку ФОП Рукавицину С.В. був відкритий рахунок № НОМЕР_3 у АТ «КБ «Приватбанк».

04.12.2018 ФОП Рукавицин С.В. звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» з заявкою, в якій просив надати йому кредит за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР_3 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що:

- сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов надання відповідачем послуги (кредиту), а договір не був оформлений належним чином;

- позивач не був ознайомлений у повному обсязі з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк»;

- розміщення правил кредитування на офіційному сайті АТ «КБ «Приватбанк» жодним чином не підтверджує ознайомлення позивача з ними, прийняття або встановлення договірних правовідносин з позивачем, крім того, у відповідача наявна можливість у будь-який час змінити такі умови в односторонньому порядку без належних повідомлень сторони, якій надається послуга;

- такі правила кредитування не містять істотних умов, обов`язкових для кредитних договорів, за таких умов неможливо зрозуміти, яку конкретно суму має отримати особа, що користується такою послугою та на який строк, не визначено, на який термін видаються кредитні кошти та яким чином мають бути повернуті, в якому обсязі та з врахуванням якої відсоткової ставки;

- через певний час користування послугою позивач помітив, що сума кредитного ліміту регулярно змінюється, а грошові кошти списуються автоматично в односторонньому порядку, без участі або повідомлення позивача. Крім того, автоматично за послугою почались списуватись кошти, отримані безпосередньо від здійснення позивачем підприємницької діяльності, що призвело до труднощів у сплаті податків.

У зв`язку з цим позивач просив суд визнати припиненими його зобов`язання перед банком, що виникли на підставі заяви-приєднання від 04.12.2018, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь грошові кошти в розмірі 173 105,00 грн, що були безпідставно стягнуті банком, та зобов`язати відповідача видалити негативну інформацію з бюро кредитних історій щодо рахунку позивача № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

У свою чергу, заперечуючи проти правомірності заявленого позову, відповідач вказував, що:

- шляхом підписання заявки-приєднання від 04.12.2018 позивач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк» та прийняв їх до виконання;

- зазначена заявка містить всі істотні умови договору;

- твердження позивача про його необізнаність з умовами кредитування та про відсутність договору спростовуються його діями, що полягали не лише у користуванні кредитними коштами та їх поверненні, але також у неодноразовому зверненні до банку щодо списання його боргів, реструктуризації боргів, отримання «кредитних канікул», у тому числі за спірним кредитним договором, що окремо підтверджує визнання позивачем факту укладення такого договору на запропонованих АТ КБ «Приватбанк» умовах та схвалення такого договору своїми подальшими діями;

- жодних доказів, які б підтверджували невідповідність нарахованої за кредитним договором заборгованості дійсним обставинам справи, позивачем суду надано не було;

- списання ним грошових коштів позивача здійснювалось на виконання обов`язку позивача сплатити його заборгованість за кредитом та відбувалось на підставі обумовленого договором договірного списання, що спростовує доводи позивача про безпідставність вчинених відповідачем списань грошових коштів з рахунку позивача.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши заявку на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» від 04.12.2018, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором змішаного типу, який включає в себе елементи договору про надання послуг банківського рахунку та кредитного договору, проте спір виник в частині виконання умов саме кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Підрозділом 3.2.6.3 Умов та Правил передбачений порядок розрахунків за кредитним договором (послуга - кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький»), у тому числі, щодо нарахування та сплати комісії, процентів, пені, порядку погашення заборгованості.

Так, серед іншого, в п. 3.2.6.3.12 Умов та Правил передбачено, що клієнт доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків, у т.ч. за рахунок кредиту (які відкриті клієнтом протягом періоду, коли існувала заборгованість за кредитом), в дату та в межах сум, що підлягають сплаті банку згідно з цим договором (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер. За здійснення договірного списання клієнт сплачує банку винагороду в сумі і в строки, встановлені тарифами банку на момент оплати.

У разі недостатності або відсутності у клієнта коштів в національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України та/або процентів за його користування та/або штрафних санкцій (пені) клієнт доручає банку здійснювати списання коштів в іноземній валюті з усіх поточних рахунків клієнта в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті України на дату погашення по курсу НБУ.

Пунктом 3.2.6.3.13 Умов та Правил встановлено, що у разі відсутності надходжень грошових коштів на поточний рахунок клієнта, погашення процентів та комісії за цим договором, строк сплати яких настав, здійснюється за рахунок невикористаного залишку ліміту. Після погашення заборгованості по комісії, процентам, банк проводить оплату розрахункових документів клієнта, що надходять протягом операційного дня, в межах невикористаного залишку ліміту.

Зазначений пункт кореспондується також з п. 3.2.6.2.3.9 Умов та Правил, згідно з яким банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків клієнта згідно з п. 3.2.6.3.13 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, в межах сум, що підлягають сплаті банку.

Судом встановлений факт укладення сторонами спору кредитного договору шляхом подання позивачем заявки на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» від 04.12.2018.

При цьому у поданому ним позові позивач вказує, що працівниками банку попередньо було роз`яснено наступні умови надання такої послуги:

- приєднання до вищезазначеної послуги відбувається через мобільний додаток «Приват24» або офіційний сайт АТ «КБ «Приватбанк»;

- ознайомитись з умовами та правилами даної послуги є можливим виключно на офіційному сайті АТ «КБ «Приватбанк»;

- позивачу також було роз`яснено, що кредитний ліміт за вказаною послугою може змінюватись в односторонньому порядку за попереднім повідомленням останнього та за умов, викладених на офіційному сайті.

Матеріали справи свідчать, що у вищевказаній заявці від 04.12.2018 встановлені:

- мета кредиту - поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта;

- вид кредиту - овердрафтів кредит;

- мінімальний розмір ліміту - 10 000,00 грн;

- максимальний розмір ліміту - 100 000,00 грн;

- розмір відсоткової ставки - 30%;

- розмір щомісячної комісії (в т.ч. пільговий період) - 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня, в будь-який з днів за попередній місяць;

- пільговий період - 55 днів;

- термін користування кредитом - 12 місяців.

Крім того, в заявці від 04.12.2018 вказано, що підписанням цієї заявки клієнт на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), цією заявкою становлять кредитний договір між банком та клієнтом, примірник якого клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування. Підписанням цієї заявки клієнт висловлює свою пряму і безумовну згоду на встановлення банком будь-якого розміру кредитного ліміту за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький». Розмір ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання клієнтом цієї заявки шляхом накладення електронного цифрового підпису у Приват24 для бізнесу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що заявка на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницькаий» від 04.12.2018 і Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному веб-сайті АТ «КБ «Приватбанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms, в їх сукупності визначають істотні умови кредитного договору та підтверджують факт його укладення сторонами.

Крім того, наданою відповідачем банківською випискою по рахунку № НОМЕР_4 (кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 ) підтверджується факт користування позивачем кредитними коштами, наданими банком на виконання умов заявки від 04.12.2018, та вчинення ним дій, спрямованих на виконання обов`язку повернути такі кошти банку. При цьому позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження необґрунтованості розміру заборгованості за кредитом або неправомірності стягнення такої заборгованості.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується не лише факт укладення сторонами спору кредитного договору шляхом укладення заяви на приєднання від 04.12.2018, але також і обізнаність позивача з його умовами та досягнення сторонами усіх істотних умов кредитного договору, як то розмір кредитного ліміту та процентної ставки за користування ним, розмір комісії банку та термін користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що матеріалами справи у повній мірі спростовуються усі твердження позивача, наведені ним у позовній заяві, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позивачем позову та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов`язань позивача перед банком, що виникли на підставі заяви-приєднання від 04.12.2018, стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 173 105,00 грн, що були стягнуті банком, та зобов`язання відповідача видалити негативну інформацію з бюро кредитних історій щодо рахунку позивача № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

Судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19.03.2021 по справі № 904/2073/19, відповідно до якої на кожну зі сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до вимог 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2021.

Суддя О.Г. Удалова