РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/4391/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата»

до державного підприємства «Луганськвугілля»

про стягнення 20586,26 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне підприємство «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата» до державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення 13354,76 грн інфляційних втрат, 7231,50 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

10.08.2001 позивач як законний векселедержатель простого векселя № 57, емітованого державним відкритим акціонерним товариством «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля пред`явив цей вексель відповідачу для оплати. Відповідач не сплатив позивачу проти векселя зазначену у векселі № 57 суму. Позивач звернувся до суду. Господарський суд Луганської області 01.11.2001 ухвалив рішення у справі N 18/362 за позовом приватної фірми «Тата» до державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» про стягнення 85008,00 грн.

Господарський суд Луганської області (рішення від 14.06.2006 у справі № 3/187) встановив, що правонаступником приватної фірми «Тата» є приватне підприємство «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата», а державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» - державне підприємство «Луганськвугілля».

Оскільки відповідач рішення суду не виконав позивач звертався до судів про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних.

Наразі рішення суду не виконане. Позивач просить стягнути з відповідача 13354,76 грн інфляційних втрат, 7231,50 грн 3% річних за період з 01.05.2018 по 01.03.2021.

Суд своєю ухвалою від 02.04.2021, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 14.04.2021 відкрив провадження у справі № 910/4391/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» 22.12.2000 емітувало простий вексель № 57 строком - за пред`явленням на суму 85008,00 грн.

10.08.2001 приватна фірма «Тата» актом про пред`явлення векселя до платежу пред`явила зазначений вексель для оплати. Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» не сплатило проти векселя зазначену у векселі № 57 суму.

Господарський суд Луганської області 01.11.2001 ухвалив рішення у справі N 18/362 про стягнення з державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» на користь приватної фірми «Тата» 85008,00 грн.

Господарський суд Луганської області (рішення від 14.06.2006 у справі № 3/187) встановив, що правонаступником приватної фірми «Тата» є приватне підприємство «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата», а державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля» - державне підприємство «Луганськвугілля»

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу ст. 4 ГПК України, метою звернення з позовом до господарського суду є захист порушених прав. Рішення суду є правозахисним актом, прийняття якого переслідує відновлення уже порушених прав позивача, а не є актом, що встановлює права і обов`язки.

Отже, обов`язок відповідача сплатити 85008,00 грн виник не на підставі рішення суду, а у зв`язку з наявністю цивільно-правових зобов`язань, що виникли у зв`язку з емісією векселя № 57.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 13354,76 інфляційних втрат та 7231,50 грн трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата» до державного підприємства «Луганськвугілля».

Стягнути з державного підприємства «Луганськвугілля» (пров. Приладний, 2-А, м. Київ, 03680, код 32473323) на користь приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «Тата» (вул. Макаренка, 13, м. Запоріжжя, 69032, код 19264196) 7231,50 грн 3% річних, 13354,76 грн інфляційних втрат, 2270,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун