29.06.2021Справа № 910/1331/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю помічника судді Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙТЕКС-УКРАЇНА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРГРІН ЕНТЕРПРАЙЗ"
про стягнення 403 125,00 грн.
від позивача: Бартосевич Б.В.
від відповідача: Зарубін О.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтекс-Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евергрін Ентерпрайз» про стягнення 403125,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про розробку програмного забезпечення № 6-05/20 від 06.05.2020, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 403125,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 20.04.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.06.2021.
У судовому засіданні 08.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
11.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 29.06.2021.
29.06.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.
У судове засідання 29.06.2021 прибули представники сторін.
Представник відповідача підтримав заяву про прийняття додаткового рішення у даній справі, представник позивача проти задоволення зазначеної заяви заперечив.
У судовому засіданні 29.06.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтекс-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евергрін Ентерпрайз» про стягнення 403125,00 грн відмовлено повністю.

У ст.244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1- 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 11.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «Міжнародна адвокатська група» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Евергрін Ентерпрайз» (клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги (далі - Договір), відповідно до якого виконавець на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надає клієнту професійну правничу допомогу, зокрема, представництво інтересів ТОВ «Евергрін Ентерпрайз» в Господарському суді м. Києва при розгляду позову ТОВ «Айтекс-Україна» до ТОВ «Евергрін Ентерпрайз» про стягнення 403 125,00 грн.

За змістом п. 3 Договору виконання доручення згідно умов цього договору покладається на адвокатів Зарубіну Тетяну Михайлівну (свідоцтво про право на здійснення адвокатської діяльності № 1263 від 29.12.1998 року); Зарубіна Олега Олександровича (свідоцтво про право на здійснення адвокатської діяльності № 3077/10 від 26.01.2006 року).

Сторони домовились, що розмір винагороди виконавця за надання правничої допомоги, відповідно до пункту 1.1 даного договору становить 1200 грн за одну годину надання правничої допомоги виконавцем.

Положеннями п. 5.2 Договору передбачено, що загальна вартість наданої правничої допомоги зазначається в акті про обсяг наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість витраченого виконавцем часу на надання правничої допомоги та вартість правничої допомоги.

Судом встановлено, що у відзиві на позов відповідач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 30000,00 грн.

До відзиву відповідачем додано Акт про обсяг наданої правничої допомоги від 19.02.2021 за Договором про надання правничої допомоги від 11.02.2021, згідно з яким виконавець відповідно до п. 1.1 Договору станом на 19.02.2021 надав клієнту професійну правничу допомогу на загальну суму 10800,00 грн. Зазначений Акт підписано сторонами та скріплено їх печатками без будь-яких зауважень.

Пунктом 4 Акту визначено, що клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами Акту про обсяг наданої правової допомоги за цим договором.

У судовому засіданні 08.06.2021 представником відповідача - адвокатом Зарубіним О.О. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що додаткові докази на підтвердження суми понесених відповідачем судових витрат у справі № 910/1331/21 будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Так, положеннями ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що докази на підтвердження розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

11.06.2021 через відділ діловодства суду відповідачем було подано додаткові докази на підтвердження розміру судових витрат, а саме, Акт про обсяг наданої правничої допомоги від 08.06.2021 за Договором про надання правової допомоги від 11.02.2021, відповідно до якого у період з 19.02.2021 по 08.06.2021 виконавець надав клієнту професійну правничу допомогу на загальну суму 15600,00 грн; платіжне доручення № 222 від 10.06.2021 на суму 15600,00 грн та платіжне доручення № 141 від 26.02.2021 на суму 10800,00 грн.

Разом з тим, позивач заперечуючи проти покладення на нього витрат відповідача на правову допомогу зазначає, що такі витрати не є співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом та обсягом наданих послуг, відтак, просить зменшити розмір витрат за надання відповідачу професійної праничої допомоги, що підлягає розподілу між сторонами до 10000,00 грн.

Так, суд наголошує, що відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами неспівмірність витрат, заявлених відповідачем до відшкодування, з огляду на що, твердження позивача про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами є необґрунтованим.

За наведених обставин, перевіривши подані відповідачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, суд вважає за можливе покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26400,00 грн.

Таким чином, надавши оцінку усім наявним в матеріалах справи документам, врахувавши ступінь складності справи, обсяг опрацьованих матеріалів та ціну позову, суд, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, а також реальності (необхідності) цих витрат, дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підтверджуються наявними у справі доказами та є обґрунтованими, разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б доводили неспівмірність витрат, заявлених відповідачем до відшкодування, відтак, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про зменшення заявленої суми витрат.

З огляду на викладене, судові витрати відповідача, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26400,00 грн. відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача з огляду на результати вирішення спору в даній справі.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙТЕКС-УКРАЇНА" (03680, м. Київ, вул. Солом`янська, 3 ; ідентифікаційний код: 37982627) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРГРІН ЕНТЕРПРАЙЗ" (04071, м. Київ, вул. Ярославська,6; ідентифікаційний код: 43609259) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26400 (двадцять шість тисяч чотириста) грн 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.07.2021

Суддя Ю.В. Картавцева