ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 920/751/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.06.2021 року у справі №920/751/20 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент"

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021, повний текст судового рішення складено 22.01.2021

у справі № 920/751/20 ( суддя - Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Сумської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державний реєстратор Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області Білолюбська Ірина Вікторівна

про скасування запису про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Сумська міська рада (далі-позивач) звернулась до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" (далі-відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати запис про право власності (номер запису: 30000298) на магазин А-1, загальною площею 26,9 кв.м., адреса: Сумська область, м.Суми, Чорновола В`ячеслава, 78/1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45209863 від 25.01.2019, вчиненим державним реєстратором Білолюбською Іриною Вікторівною, а також зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку комунальної власності, на якій розташовано зареєстрований об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000) площею 26,9 кв.м., за адресою: Сумська область, м.Суми, Чорновола В`ячеслава, 78/1, шляхом демонтажу самочинно збудованої споруди площею 26,9 кв.м.

13.10.2020 представником позивача подано до Господарського суду Сумської області заяву про зміну предмету позову, в якій просить прийняти дану заяву та розглядати пункт 1 позовної заяви у такій редакції: "визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45209863 від 25.01.2019, 10:35:35, на підставі якого внесено запис про право власності (номер запису: 30000298) на магазин А-1, загальною площею 26,9 кв.м., адреса: Сумська область, м.Суми, Чорновола В`ячеслава, 78/1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент"».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що об`єкт (тимчасова споруда), що був незаконно зареєстрований за відповідачем на праві власності, є самочинним будівництвом, а також у відповідача відсутні будь-які права на земельну ділянку по вул. Чорновола Вячеслава, 78/1, м.Суми як на час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт, так і після цього.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №920/751/20 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" звільнити земельну ділянку комунальної власності, на якій розташовано зареєстрований об`єкт нерухомого майна площею 26,9 кв.м., адреса: Сумська область, м. Суми, вул.Чорновола В`ячеслава, 78/1, шляхом демонтажу самочинно збудованої споруди площею 26,9 кв.м. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на користь Сумської міської ради 4 204,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить суд рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/751/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи і підтверджують правомірність набуття відповідачем права приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна внаслідок чого призвело до неправильних висновків по суті справи. До того ж, скаржник вказує на невірність висновків суду першої інстанції щодо наявності порушеного права позивача на земельну ділянку комунальної власності, яке б підлягало судовому захисту у даній справі, через недоведеність факту належності позивачеві цієї земельної ділянки, що також призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що об`єкт нерухомого майна є самочинно та ким саме збудований і яке відповідач має відношення до такого об`єкта.

Крім того, скаржник стверджує, що оскільки позов підписано та засвідчено копії доданих до нього документів представником позивача без наявних у нього повноважень на само представництво позивача у суді, тому у відповідності до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України позов слід було залишити без розгляду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021, справу №920/751/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Ткаченко Б.О., суддів Майданевич А.Г. та Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021; розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 06.04.2021 на 10:00 год.

09.03.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

15.03.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як такі, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021, у зв`язку з перебування судді Майданевича А.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

В зв`язку з перебуванням суддів Суліма В.В. та Гаврилюка О.М. у відпустках, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на рішення Господарського суду Сумської області, визначено колегію суддів у складі: головуючий судді - Ткаченко Б.О., судді: Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2021 прийнято справу №920/751/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.; розгляд справи №910/751/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопмент» призначено в судовому засіданні в режимі відеоконференції; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 27.05.2021 об 12:20 год.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Ткаченко Б.О., суддів: Андрієнко В.В., Пашкіної С.А., з метою дотримання приписів ч.1 ст.32 ГПК України, заявила про самовідвід від розгляду справи №920/751/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 заяву суддів Ткаченко Б.О., Андрієнко В.В. та Пашкіної С.А. про самовідвід у справі №920/751/20 задоволено. Справу № 920/751/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до статті 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/351/21 від 31.05.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021, справу №920/751/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Яковлєв М.Л., суддів Шаптала Є.Ю. та Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/751/20 та розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 29.06.2021 об 10:00 год.

23.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача та відповідача надійшли клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 29.06.2021 о 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 у справі №920/751/20 клопотання Сумської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалася та у судове засідання, яке відбулося 29.06.2021, не з`явилася, своїх представників не направила, про причини своєї неявки суд не повідомила. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення її не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи.

Третя особа також не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надала суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

29.06.2021 в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Представник позивача в даному судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень (заяв, звернень, доповнень) та відзивів, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Стецьківської сільської ради Сумського районну Сумської області Білолюбською Іриною Вікторівною було здійснено реєстрацію нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) за ТОВ «Рітейл Девелопмент» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45209863 від 25.01.2019, а саме: зареєстровано громадський будинок (Магазин - А-1), загальна площа 26,9 кв.м., зазначена адреса: Сумська область, м. Суми, вул.Чорновола В`ячеслава, будинок 78/1.

Підставою виникнення права власності зазначено декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: CM 52, виданий 06.02.2019, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, документ отримано з ЄРД.

Видалено: технічний паспорт, серія та номер: 2285, виданий 14.01.2019, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промінвестбуд».

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2019 Управлінням державного архітектурно - будівельного контролю Сумської міської ради зареєстровано за № СМ52 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ІСС) стосовно об`єкта: нежитлове приміщення (магазин) за адресою: м.Суми, вул.Чорновола В`ячеслава, 78/1, замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" (40000, м. Суми, вул. Супруна, 3-А, ). В графі 13 (інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою) зазначено: «реконструкція здійснюється без змін зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані» з посиланням на ч.4 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомості знаходиться в межах населеного пункту, належить Сумській міській об`єднаній територіальній громаді і розпоряджається такою ділянкою Сумська міська рада.

Реєстрація майна, як нерухомого, тобто із зміною його правового статусу, встановлює правовий зв`язок між майном та земельною ділянкою, яка належить Сумській міській об`єднаній територіальній громаді, безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків і зачіпає інтереси територіальної громади, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташовано.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), далі - Порядок.

Згідно з п. 41 Порядку (у редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Відповідно до п. 45 Порядку, для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав, відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

У відповідності до п.3.21 ДБН «Склад та зміст проектної документації на будівництво» А 2.2-3-2014 реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Отже, реконструкція можлива виключно введеного в експлуатацію об`єкта.

Як свідчать матеріали справи, реєстрація новозбудованого об`єкта нерухомого майна не проводилась. В державному реєстрі прав розділ відкривався на підставі декларації № СМ52 щодо реконструкції об`єкта.

Крім того, виконавчим комітетом Сумської міської ради адреса: м.Суми, вул. Чорновола В`ячеслава, 78/1 не присвоювалась.

Також в матеріалах справи відсутні та учасниками справи не надано документів на право користування земельною ділянкою відповідачем, яким відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України може бути виключно договір оренди земельної ділянки.

Більше того, зареєстрований за відповідачем об`єкт в експлуатацію не був введений та право власності раніше не було зареєстровано.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав має бути відмовлено у разі, якщо заявлене речове право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, а подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внесений державним реєстратором запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну права власності від 12.02.2019 16:47:15 в частині зміни підстав виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно здійснено з порушенням ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, згідно з п. 49 Порядку №1141 до Державного реєстру прав під час внесення змін до записів Державного реєстру прав вносяться відомості про підставу для внесення таких змін, записів чи скасування записів: назва документа, серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі. уповноваженим суб`єкт, що видав документ; додаткові відомості про документ (за наявності).

Однак, в порушення вказаних вимог Порядку №1141 державний реєстратор Білолюбська І.В. не приймала окреме рішення про внесення зміни до запису про право власності, а підстави для внесення змін до Реєстру, визначені ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутні.

Таким чином, державна реєстрація прав (запис про право власності, індексний номер: 30000298) здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч Порядку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У відповідності ст.8 Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ч.4 ст.26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно з п.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Отже, єдиною підставою для набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Частиною 1 статті 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів передання позивачем відповідачу в користування земельної ділянки під спірним об`єктом нерухомості, а також надання дозволу на зведення на землях комунальної власності будівель та споруд.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

В силу положень ст.391 Цивільного кодексу України та ст.152 Земельного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

У відповідності до ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (ч.5).

З наведених вище положень статті 376 Цивільного кодексу України вбачається, що ця норма передбачає декілька правових підстав для визнання нерухомого майна самочинним будівництвом. Так, положеннями цієї статті, зокрема, визначено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (ч.1); право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3).

Отже, чинним законодавством для спірних правовідносин визначено єдину підставу для набуття права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яка, як вбачається із встановлених судом обставин справи, не настала.

Згідно з ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Право та інтерес Сумської міської ради є порушеним у зв`язку із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність речових прав на майно іншої особи.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п."б" ч.3 ст.152 ЗК України).

Положення статей 376, 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України не передбачають іншого способу усунення перешкод власнику (державі) у користуванні земельною ділянкою, ніж знесення об`єкта самочинного будівництва, спорудженого на такій земельній ділянці, яку не було відведено забудовнику в користування для цілей будівництва.

Відповідно до ч.4 ст.373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Отже, однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості є подання документів, що підтверджують права на земельну ділянку, які, як встановлено, відповідач не має, що свідчить про незаконність проведення реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.

Разом з тим, підставою виникнення права власності зазначено декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: CM 52, виданий 06.02.2019, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради.

Проте, вказана декларація про готовність об`єкта до експлуатації, не встановлює права користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості.

Вказані вище висновки узгоджуються правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №924/623/16, від 29.08.2019 по справі №910/551/18, від 03.12.2019 по справі №916/2553/18, від 29.01.2020 по справі №642/1536/17-ц, щодо застосування положень ст.376 Цивільного кодексу України, згідно яких реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За змістом ч.4 ст.376 Цивільного кодексу України збудований об`єкт нерухомості може бути знесений як особою, яка здійснила самочинне будівництво, так і особою яка здійснює самочинне будівництво. Право власності чи право користування земельною ділянкою під спірною забудовою, відповідачем не оформлене, а забудова земельної ділянки порушує права третіх осіб.

Відтак, оскільки земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна належить територіальній громаді міста Суми, рішення щодо передачі у власність або користування цієї земельної ділянки позивачу не приймалось, а проведена реєстрація права власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації є незаконною, розташоване на ній нерухоме майно є самочинно збудованим об`єктом, наявність якого на земельній ділянці порушує інтереси держави в особі територіальної громади м.Суми на розпорядження та користування цією ділянкою, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає скасуванню, тому самочинно збудований об`єкт за адресою: м. Суми, вул. Чорновола В`ячеслава, буд. 78/1, повинен бути знесений особою, яка здійснила таке будівництво.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №924/623/16, від 20.09.2018 по справі №910/19726/17, від 29.08.2019 по справі № 910/551/18 зі спорів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, що виникли з подібних правовідносин, пов`язаних із застосуванням ч.4 ст. 376, ст.391 ЦК України та ст.152 ЗК України.

Крім того, у відповідності до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №642/1536/17-ц системний аналіз положень статей 376 ЦК України, 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дає підстави для висновку, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Твердження скаржника про недоведеність факту належності позивачеві земельної ділянки під спірним об`єктом нерухомості, колегію суддів відхиляються з огляду на таке.

Згідно з пунктами 3-7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI (далі - Закон №5245-VI) з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013 року) землі державної та комунальної власності в Україні є розмежованими.

Землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а)земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

- які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

П. 4 розділу II Закону № 5245-VI визначено, що у державній власності залишаються:

а)розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б)земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в)землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г)усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Таким чином, всі землі у межах території м.Суми відносяться до земель комунальної власності.

Скаржник на підтвердження своїх посилань щодо відсутності зареєстрованого речового права на земельну ділянку у Сумської міської ради посилається на інформаційну довідку №199532185 від 10.02.2020.

Разом з тим, інформаційна довідка №199532185 від 10.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно формувалась щодо об`єкту з реєстраційним номером: 000 - на магазин А-1, загальною площею 26,9 кв.м., адреса: Сумська обл., м. Суми, Чорновола В`ячеслава, 78/1, а не щодо земельної ділянки.

Нормами ст. 79-1 Земельного кодексу України унормовано, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Отже, формування земельної ділянки здійснюється у випадку необхідності визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру те не пов`язується з реалізацією повноважень власника землі щодо захисту права комунальної власності.

Як встановлено вище, за відповідачем зареєстровано нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), а саме громадський будинок (Магазин - А-1), загальна площа 26,9 кв.м., зазначена адреса: Сумська область, м. Суми, Чорновола В`ячеслава, будинок 78/1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45209863 від 25.01.2019.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації (вказане відповідає правовим висновкам, які міститься у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 по справі №910/10987/18).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставою для виникнення права власності зазначена декларація про готовність об`єкта до експлуатації CM 52 від 06.02.2020.

За таких обставин, вбачається, що зареєстрована за відповідачем будівля магазину А-1 є новозбудованою.

Нормами статі 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Разом з тим, відповідно до Повідомлення про початок виконання будівельних робіт CM 12 від29.01.2019 відповідачем здійснювалась реконструкція.

Об`єкт, реконструкція якого проводилась відповідачем до цього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований не був.

Таким чином, відповідачем було проведено реконструкцію певного об`єкта, в результаті якої майну присвоєно статус нерухомого майна, тобто фактично встановлено правовий зв`язок між майном та землею на якій воно розміщується, що безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване (вказане відповідає правовим висновкам, які міститься у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 справа №909/68/18).

Оскаржувана реєстрація права власності порушує права та охоронювані законом інтереси Сумської міської ради, оскільки стосуються реєстрації майна на землі комунальної власності.

Виходячи з положень ст.377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, у випадку набуття права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникне одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими-володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

Як встановлено вище, земельна ділянка відповідачу для будівництва об`єкту нерухомого майна не виділялась.

Протиправна реєстрація нерухомого майна встановлює правовий зв`язок між майном, державна реєстрація якого є предметом спору у справі та землею комунальної власності на якій це майно розміщено, відтак безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків останньої та зачіпає її інтереси, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване.

Будівництво відповідачем на землі комунальної власності Сумської міської територіальної громади та зміна юридичного статусу майна з тимчасової споруди на об`єкт нерухомого майна безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків Сумської міської ради та зачіпає інтереси останньої, як власника землі, на якій це майно розташоване (вказане відповідає правовим висновкам, які міститься у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 по справі №909/68/18).

Право та інтерес Сумської міської ради, яка є власником землі на якій розміщено об`єкт державна реєстрація якого оскаржується, є порушеним у зв`язку із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність речових прав на таке майно за іншою особою.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що з метою захисту права власності Сумської міської територіальної громади як власника землі, на якій розташований незаконно зареєстрований об`єкт нерухомого майна, що є тимчасовою спорудою, належними способами захисту прав є зобов`язання звільнити земельну ділянку комунальної власності на якій розташовано зареєстрований об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000) площею 26,9 кв.м., адреса: Сумська обл., м. Суми, Чорновола В`ячеслава, 78/1, шляхом демонтажу самочинно збудованої споруди площею 26,9 кв.м.

Твердження скаржника про відсутність у представника позивача Заїки І.В., який підписав позовну заяву, повноважень діяти від імені Сумської міської ради та наявність, у зв`язку із цим, підстав для залишення позову без розгляду, колегією суддів також відхиляються з огляду на таке.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.56 ГПК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування) або через представника.

Відтак, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності)

З процесуального Закону не випливає, що відсутність в ЄДР відомостей про особу, що підписала позовну заяву, позбавляла б її права на підписання такої скарги.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, яка викладена в ухвалі від 18.06.2021 у справі №922/751/20.

Крім того, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у вказаній справі відступив від висновку щодо застосування приписів статей 56, 58 ГПК України в частині обов`язковості відображення в ЄДР інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19, на яку посилається скаржник.

З огляду на що, колегією суддів також відхиляються посилання скаржника в якості правової позиції на ухвалу Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №917/751/19.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява Сумської міської ради, що надійшла до суду першої інстанції 23.07.2020, підписана представником позивача - уповноваженою особою (у порядку самопредставництва) Заїкою І.В. На підтвердження своїх повноважень ним надані, зокрема, довіреність від 27.12.2019, наказ про переведення № 45-к від 15.11.2019 та довідка від 20.01.2020, Положення про відділ правового та кадрового забезпечення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, посадова інструкція заступника начальника відділу та Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Так, відповідно до наданого Положення про відділ правового та кадрового забезпечення, затвердженого директором Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 02.02.2020, відділ правового та кадрового забезпечення є структурним підрозділом департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради. Працівники відділу здійснюють в порядку самопредставництва захист прав та інтересів Департаменту на підставі довіреності. За дорученням Сумського міського голови на підставі довіреності в порядку самопредставництва здійснюють захист прав та інтересів Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради у судах (п. п. 1.1, 2.1, 2.2).

Крім того, згідно наданого представником позивача витягу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 27.08.2020 внесено відомості, що представник Заїка Ігор Володимирович має право вчиняти дії в порядку самопредставництва Сумської міської ради у судах.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів вважає, що представник позивача діяв в порядку самопредставництва, тому підстави відповідно до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України для залишення позову без розгляду відсутні.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірні висновки суду першої інстанції. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Девелопмент" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/751/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №920/751/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №920/751/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов