ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1388/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", місто Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", місто Харків
про стягнення 67 677,96 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" (позивач / АТ "СГ "ТАС") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача- Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (ТДВ "МСК") 65 400,59 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації, у відповідності до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", а також 1 311,59 грн. пені, 311,77 грн. - 3% річних та 654,01 грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання. Також позивач просить суд покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 травня 2021 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1388/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України; відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи № 922/1388/21 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою Суду про відкриття провадження від 11.05.2021 вручено відповідачу - ТДВ "МСК" 14 травня 2021 року; позивачу - АТ "СК "ТАС" 18 травня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями Укрпошти, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи. Отже, сторони визнаються такими, що були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", разом з тим, наданими відповідачу процесуальними правами не скористалася; у встановлений статтею 251 ГПК України строк відзив на позовну заяву не подало.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу № 922/1388/21 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (далі - Страховик) та ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту А505275 від 17 березня 2017 року (Договір страхування), згідно умов якого застраховано ризик настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до Витягу № НОМЕР_2 до Договору строк його дії - 18.11.2019 -17.11.2020.

12 жовтня 2020 року по Південному мосту у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу Audi д.н.з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі № 752/22117/20 ОСОБА_1 , о 17 год. 15 хв. 12 жовтня 2020 року керуючи автомобілем Audi д.н.з НОМЕР_3 . у місті Києві по Південному мосту, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 . який рухався попереду, що призвело до їх механічних пошкоджень. Судом постановлено ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

13 жовтня 2020 року Страхувальник звернувся до АТ "СК "ТАС" із Заявою про настання події. Страховиком, в свою чергу, було складено Акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) від 07.09.2020, в якому визначено характер пошкоджень.

Згідно розрахунку СТО - Рахунок № 2407 від 15.10.2020 ФОП Сайко Т.П. загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Logan в результаті його пошкодження при ДТП (матеріальний збиток) склала 68 651,00 грн.

Як вбачається зі Страхового акту № 24926/01/92 від 29.10.2020 та Розрахунку суми страхового відшкодування, АТ "СК "ТАС" визначено страхове відшкодування у розмірі 65 400,56 грн., з урахуванням франшизи - яка становить 2 600,44 грн. (1%), що визначено умовам Договору добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідно, за страховим випадком АТ "СК "ТАС" здійснено виплату страхового відшкодування на суму 65 400,56 грн.; кошти сплачено на рахунок ФОП Сайко Т.П., що підтверджується платіжним дорученням № 134792 від 02 листопада 2020 року із призначенням платежу страхове відшкодування згідно Договору FO496725 від 15.11.2019, ТОВ УЛФ ФІНАНС, т/з Renault Logan д/н. НОМЕР_1 ,Ю рах. №2407 від 15.10.20р, без ПДВ. Відтак, позивач виконав свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту А505275 від 17 березня 2017 року.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія забезпеченого за Договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Audi А6 д.н.з НОМЕР_3 , на момент скоєння вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ "МСК" - Поліс серії АО 002618220. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну за даним Полісом складає 130 000,00 грн.; франшиза - 0.00 грн.

Матеріалами справи також підтверджено, що 06 листопада 2020 року АТ "СГ "ТАС" направило на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування разом із документами, визначеними статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідну заяву отримано уповноваженою особою Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" 10 листопада 2020 року (згідно повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення), проте залишено відповідачем без відповіді та без задоволення.

Обставини щодо стягнення страхового відшкодування в примусовому порядку стали підставою для звернення Приватного акціонерного товариство "Страхова Група "ТАС" до суду із даним позовом. При цьому згідно прохальної частини позовної заяви до стягнення з відповідача заявлено 65 400,59 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1 311,59 грн. пені, 311,77 грн. - 3% річних та 654,01 грн. інфляційних втрат (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України).

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Судом враховано, що на виконання умов Договір добровільного страхування наземного транспорту А505275 від 17 березня 2017 року АТ "СК "ТАС" здійснено виплату страхового відшкодування на суму 65 400,56 грн., а отже до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, саме в межах цієї суми.

Відповідно, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС" реалізувало таке право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", оскільки за Полісом серії АО 002618220 (договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) відповідач надав згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 130 000,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" також визначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Згідно пункту 36.2 зазначеної статті, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на викладене, суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" підлягають задоволенню не в заявленому в прохальній частині позову розмірі 65 400,59 грн., а в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" страхового відшкодування в межах здійсненої позивачем виплати - на суму 65 400,56 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 0,03 грн. суд відмовляє, у зв`язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Враховуючи також те, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання, позивачем заявлено вимоги про застосування до відповідача відповідальності на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення 3 % річних в розмірі 311,77 грн. та інфляційних втрат в сумі 654,01 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Також за змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Отже грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно статті 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач у визначений пунктом 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" строк зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" щодо нарахування пені за прострочку платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши нарахування на суму невиплаченого страхового відшкодування 65 400,56 грн. та визначені позивачем періоди (з 11.02.2021 по 09.04.2021, що відповідає пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), суд встановив, що розрахунки 3% річних в загальному розмірі 311,077 грн., інфляційні втрати в розмірі 654,01 грн. та пеня в розмірі 1 311,59 грн. не суперечать вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" в цій частині є такими, що також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. покладаються на Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" та підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (місцезнаходження: 61001, місто Харків, проспект Гагаріна, будинок 41/2, корпус 8, офіс 1-12; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 65; ) страхове відшкодування в порядку суброгації в розмірі 65 400,56 грн., пеню в розмірі 1 311,59 грн., три проценти річних в розмірі 311,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 654,01 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" 0,03 грн. - в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" липня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

922/1388/21