РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021Справа № 910/17544/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю помічника судді Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні інвест"

до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

про визнання недійсним рішення наглядової ради

Представники:

від позивача: Архіпов О.Ю.

від відповідача: Покотило В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Всходні Інвест» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсним рішення наглядової ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішення наглядової ради відповідача, що оформлене протоколом від 23.06.2020 порушує корпоративні права ТОВ «Всходні Інвест», як акціонера ТОВ «Енергополь-Україна», оскільки, зазначене рішення було прийнято без участі представників позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не були повідомлені про засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Всходні Інвест» залишити без руху.

04.12.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 02.02.2021.

12.01.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

02.02.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача взяти участь у підготовчому засіданні.

У підготовче засідання 02.02.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні 02.02.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 16.02.2021.

05.02.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.02.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшли додаткові документи.

16.02.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача взяти участь у підготовчому засіданні.

У підготовче засідання 16.02.2021 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

За наслідками розгляду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом задоволено дане клопотання та оголошено перерву до 02.03.2021.

01.03.2021 до відділу діловодства суду від ОСОБА_3 надійшла заява про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача.

01.03.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому позивач просить витребувати у відповідача оригінал для огляду та належним чином засвідчену копію протоколу загальних зборів акціонерів відповідача від 23.06.2020.

У підготовче засідання 02.03.2021 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 02.03.2021 суд оголосив перерву до 16.03.2021.

16.03.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача взяти участь у підготовчому засіданні.

У підготовче засідання 16.03.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що подане 04.12.2020, а також заяву ОСОБА_3 про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, суд зазначає таке.

Клопотання позивача обґрунтоване тим, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , які, як зазначає позивач, є представниками позивача в Наглядові раді відповідача, а сам позивач в свою чергу є акціонером відповідача; заява ОСОБА_3 обґрунтована тим, що рішення у даній справі може вплинути на його права та обов`язки через те, що він є головою Наглядової ради відповідача.

За змістом ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

У вирішенні відповідного питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд з`ясовує, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення у даній справі таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд зазначає, що позивачем та ОСОБА_3 не надано належного обґрунтування необхідності залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в контексті наявності обставин, які в силу ст. 50 ГПК України є підставами для залучення третіх осіб, зокрема, , не обґрунтовано, чи буде таких осіб наділено новими правами чи покладено на них нові обов`язки, або змінено їх наявні права та/або обов`язки, чи позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, з огляду на що в задоволенні клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , а також заяви ОСОБА_3 про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, судом відмовлено.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, судом відмовлено в його задоволенні з огляду на таке.

За змістом ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач вказує на те, що відповідач у відзиві посилається на рішення загальних зборів відповідача, оформлені протоколом від 23.06.2020, однак, позивач про вказані загальні збори не повідомлявся, як і не повідомлявся про прийняті на них рішення.

Суд зазначає, що виходячи з наданих позивачем обґрунтувань необхідності витребування доказів, протокол загальних зборів акціонерів відповідача від 23.06.2020, необхідний у зв`язку з тим, що позивачу не відомо про проведення таких загальних зборів, водночас будь-якого обґрунтування необхідності витребування даного протоколу з урахуванням предмету позовних вимог - визнання недійсним рішення наглядової ради, суду не надано, зокрема, не вказано, які обставини, що мають значення для розгляду саме даної справи, з урахуванням предмету та підстав заявленого позову, може підтвердити протокол, який позивач просить витребувати, з огляду на що судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

За наслідками розгляду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відмовлено в його задоволенні.

У підготовчому засіданні 16.03.2021 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 30.03.2021.

29.03.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку для долучення доказів та клопотання про долучення доказів - висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи у справі №910/17544/20. Заява про поновлення пропущеного процесуального строку обґрунтована тим, що директору відповідача не було відомо про існування такого доказу станом на дату подання відзиву.

За наслідками розгляду заяви відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку суд відповідно до ст. 119 ГПК України дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску пропущеного строку та задовольнив вказану заяву.

30.03.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

У підготовче засідання 30.03.2021 прибули представники сторін.

У підготовчому засіданні 30.03.2021 оголошено перерву до 13.04.2021.

12.04.2021 до відділу діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення та заперечення на заяву відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку.

13.04.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли додаткові докази - диск з записом відеоконференції.

У підготовче засідання 13.04.2021 прибули представники сторін.

У підготовчому засіданні 13.04.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 13.04.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.05.2021.

Судове засідання, призначене на 11.05.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 31.05.2021 судове засідання призначено на 15.06.2021.

У судове засідання 15.06.2021 прибули представники сторін.

У судовому засіданні 15.06.2021 оголошено перерву до 29.06.2021.

29.06.2021 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по суті справи з долученими доказами.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на те, що долучені до письмових пояснень докази подані на стадії розгляду справи по суті, коли суд в силу ст. 194 ГПК України здійснює вирішення справи по суті на підставі вже зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, оскільки відповідач не надав будь-яких обґрунтувань неможливості подання доказів в межах підготовчого провадження, вказані докази суд не приймає до розгляду.

У судове засідання 29.06.2021 прибули представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 29.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" (відповідач) було зареєстровано 01.04.1996; ідентифікаційний код 20022334, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 23.06.2020 проведено засідання Наглядової ради ПрАТ «Енергополь- Україна», за результатами якого прийнято рішення, оформлене протоколом від 23.06.2020, що посвідчений Чуловським В.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, який засвідчив справжність підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (надалі - Протокол від 23.06.2020).

Зі змісту Протоколу від 23.06.2020 вбачається, що на засіданні Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна» брали участь ОСОБА_3 - голова Наглядової ради Товариства, ОСОБА_4 - член Наглядової ради Товариства, ОСОБА_9 - член Наглядової ради Товариства, ОСОБА_8 - член Наглядової ради Товариства. На засіданні Наглядової ради присутні всі члени, також присутній ОСОБА_5 . Головує на засіданні Наглядової Ради Голова Наглядової ради - ОСОБА_3, секретар Наглядової Ради - ОСОБА_4.

З Протоколу від 23.06.2020 вбачається, що на засіданні були розглянуті і прийняті рішення з таких питань: 1) про проведення засідання Наглядової ради Товариства у формі спільної присутності за допомогою дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції; 2) про звільнення директора Товариства та виключення ОСОБА_6 з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності; 3) про обрання нового директора Товариства; 4) про уповноваження голови та секретаря засідання Наглядової Ради Товариства підписати протокол, а також уповноваження нового директора на проведення державної реєстрації змін.

По першому питанню слухали ОСОБА_3 про проведення Засідання Наглядової Ради Товариства у формі спільної присутності членів Наглядової Ради для обговорення питань порядку денного шляхом заочного голосування, в зв`язку з обмежувальними заходами в умовах карантину через поширення вірусу COVID-19 в Україні. Спільна присутність, зокрема, означає та дає змогу брати участь членів у засіданні Наглядової Ради Товариства за допомогою засобів дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції, яка забезпечує всім членам Наглядової Ради можливість чути один одного, спілкуватися між собою, ідентифікувати уповноваженого представника та ідентифікувати результати голосування. Всім членам Наглядової Ради Товариства був завчасно наданий проект рішення із запропонованих питань порядку денного, проекти рішень з питань порядку денного та варіанти голосування («за», «проти», «утримався») з кожного питання порядку денного. Згода на рішення Засідання Наглядової Ради Товариства надається за допомогою засобів дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції. Голосували «за» - одноголосно. Вирішили провести засідання Наглядової Ради Товариства у формі спільної присутності за допомогою засобів дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції шляхом заочного голосування.

По другому питанню Голова доповів, що в зв`язку з недовірою до посадових осіб ПрАТ «Енергополь-Україна», наявними судовими справами та кримінальними провадженнями проти посадових осіб Товариства та Товариства, а саме накладеними арештами на майно ПрАТ «Енергополь-Україна» від 13 березня 2020 (Справа №761/7630/20) у кримінальному провадженні № 0003152 від 26.04.2019 року, порушення ухвали суду про заборону відчуження майна ПрАТ «Енергополь-Україна» без дозволу акціонерів (Справа № 910/8947/19 рішення від 16.01.2020, яке було залишено без змін Північним апеляційним господарським судом), судовим спором з Головним управлінням ДФС у м. Києві в зв`язку з неналежним виконанням директором своїх обов`язків відповідно до статуту Товариства, перешкоджанням діючим директором Товариства у проведенні перевірки, податковим боргом Товариства, конфліктом директора з акціонерами Товариства, необхідно звільнити директора Товариства ОСОБА_6 з 23 червня 2020 року, а також виключити її з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені товариства без довіреності. Голосували "за"- одноголосно.

По третьому питанню Голова зборів доповів, що є потреба в обранні нового директора ПрАТ «Енергополь-Україна». На посаду директора висунута кандидатура ОСОБА_5 , який надав свою згоду щодо обрання директором. Голосували «за» - одноголосно.

По четвертому питанню щодо уповноваження директора на проведення державної реєстрації змін голосували «за» - одноголосно.

Таким чином, за засіданні Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна» прийнято наступні рішення, оформлені Протоколом від 23.06.2020: провести засідання Наглядової ради товариства у формі спільної присутності за допомогою засобів дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції шляхом заочного голосування; звільнити ОСОБА_6 з посади директора товариства з 23.06.2020, виключити ОСОБА_6 з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені товариства без довіреності з 23.06.2020; обрати ОСОБА_5 директором товариства з 24.06.2020; уповноважити нового директора ОСОБА_5 на проведення державної реєстрації змін.

Судом встановлено, що відповідно до заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 05 жовтня 2021 року, викладені українською мовою, підписи на яких посвідчено нотаріусом Павлем Орловскім в місті Варшава (Республіка Польща), ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зазначили, що є членами Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна» і 23 червня 2020 року не брали участь в засіданні Наглядової рад ПрАТ «Енергополь-Україна» в будь-якій формі ані особисто, адже знаходились у той час на території Республіки Польща, ані в режимі відеоконференції або будь- яким іншим засобом.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним рішення Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-України», оформленого Протоколом від 23.06.2020, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що його права та законні інтереси було порушено рішенням Наглядової ради ПрАТ «Енергополь- Україна», що оформлене протоколом від 23.06.2020, оскільки представники ТОВ «Всходні інвест» були відсутні на засіданні Наглядової ради, не були повідомлені про проведення засідання і відповідно засідання було проведено за відсутності кворуму, що порушує корпоративні права позивача як акціонера, в тому числі на взяття участі в зборах та управлінні товариством.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на момент звернення до суду з позовною заявою позивач не був зареєстрований як акціонер ПрАТ «Енергополь-Україна», а всі члени Наглядової Ради Товариства представляли інтереси гр. ОСОБА_11 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Діалог плюс» - акціонерів відповідача, а не позивача. Також відповідач заявив про необхідність застосування спеціальної позовної давності до вимог позивача щодо визнання незаконними та скасування рішень наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна», посилаючись на застосування до спірних правовідносин аналогії закону в частині норм, передбачених в статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства", відповідно до яких у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу. У публічних акціонерних товариствах та банках створення наглядової ради є обов`язковим. У приватних акціонерних товариствах з кількістю акціонерів 10 і більше осіб створення наглядової ради є обов`язковим. У разі якщо в приватному акціонерному товаристві кількість акціонерів становить 10 і більше осіб і всі акціонери є афілійованими один до одного, створення наглядової ради є необов`язковим. У приватному акціонерному товаристві у разі відсутності наглядової ради її повноваження здійснюються загальними зборами. У такому разі передбачені цим Законом повноваження наглядової ради з підготовки та проведення загальних зборів здійснюються виконавчим органом, якщо інше не встановлено статутом акціонерного товариства. Порядок роботи, членів наглядової ради та виплати їм винагороди визначається цим Законом, статутом товариства, положенням про наглядову раду акціонерного товариства, а також цивільно-правовим чи трудовим договором (контрактом), що укладається з членом наглядової ради. Такий договір або контракт від імені товариства підписується головою виконавчого органу чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів. У разі укладення з членом наглядової ради товариства цивільно-правового договору такий договір може бути оплатним або безоплатним. Член наглядової ради повинен виконувати свої обов`язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі. Членам наглядової ради може виплачуватися винагорода за їхню діяльність. Порядок виплати винагороди членам наглядової ради встановлюється: 1) для публічного акціонерного товариства та банку - положенням про винагороду членів наглядової ради; 2) для приватного акціонерного товариства - статутом такого товариства або положенням про наглядову раду, або положенням про винагороду членів наглядової ради.

Відповідно до п. 10.1. статуту ПрАТ «Енергополь-Україна» (протокол №41 від 23.04.2016) (надалі - статут відповідача) в Товаристві створюється Наглядова рада, яка здійснює захист прав акціонерів Товариства і в межах компетенції, визначеної чинним законодавством України та статутом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу. Роботою Наглядової ради керує Голова Наглядової ради.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом. До виключної компетенції наглядової ради належить, серед іншого, обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу. Питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради акціонерного товариства, не можуть вирішуватися іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених цим Законом.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства» члени наглядової ради акціонерного товариства обираються акціонерами під час проведення загальних зборів товариства на строк не більший ніж три роки. Статутом приватного акціонерного товариства може бути передбачено інший строк повноважень наглядової ради, але такий строк не може перевищувати три роки. Членом наглядової ради акціонерного товариства може бути лише фізична особа. Член наглядової ради не може бути одночасно членом виконавчого органу та/або членом ревізійної комісії (ревізором) цього товариства. До складу наглядової ради обираються акціонери або особи, які представляють їхні інтереси (далі - представники акціонерів), та/або незалежні директори.

Відповідно до п. 10.3. статуту до складу Наглядової ради входять лише фізичні особи. Наглядова рада обирається Загальними зборами у кількості 4 осіб, якщо інший кількісний склад не встановлено рішенням Загальних зборів. Наглядова рада обирається простою більшістю голосів акціонерів від кількості голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у Загальних зборах, з числа осіб, які представляють їхні інтереси (представники акціонерів) або незалежних директорів.

Статтею 55 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що засідання наглядової ради скликаються за ініціативою голови наглядової ради або на вимогу члена наглядової ради. Засідання наглядової ради також скликаються на вимогу ревізійної комісії, виконавчого органу чи його члена, інших осіб, визначених статутом акціонерного товариства, які беруть участь у засіданні наглядової ради. Засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її складу. Рішення наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів наглядової ради, які беруть участь у засіданні та мають право голосу, якщо для прийняття рішення статутом акціонерного товариства не встановлюється більша кількість голосів.

Відповідно до п. 10.18 статуту відповідача засідання Наглядової ради можуть проводитись шляхом безпосереднього зібрання осіб, які входять до складу Наглядової ради в одному місці, при чому таке зібрання може відбутись як на території України, так і за її межами; проведення засідання в режимі телефонної конференції або з використанням будь-яких інших засобів зв`язку, що дозволяють присутнім особам, які входять до складу Наглядової ради, чути один одного та спілкуватись між собою; проведення голосування у формі заочного голосування (опитування).

Як встановлено судом, 23.06.2020 проведено засідання наглядової ради ПрАТ «Енергополь- Україна», за результатами якого прийнято рішення, оформлені Протоколом від 23.06.2020, а саме: провести Засідання Наглядової ради Товариства у формі спільної присутності за допомогою засобів дистанційного зв`язку у режимі відеоконференції шляхом заочного голосування; звільнити ОСОБА_6 з посади директора товариства з 23.06.2020, виключити ОСОБА_6 з числа осіб, які мають право вчиняти дії від імені товариства без довіреності з 23.06.2020; обрати ОСОБА_5 директором товариства з 24.06.2020; уповноважити нового директора ОСОБА_5 на проведення державної реєстрації змін.

Як встановлено судом, зі змісту Протоколу від 23.06.2020 вбачається, що на засіданні Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна» брали участь ОСОБА_3 - голова Наглядової ради Товариства, ОСОБА_4 - член Наглядової ради Товариства, ОСОБА_9 - член Наглядової ради Товариства, ОСОБА_8 - член Наглядової ради Товариства. На засіданні Наглядової ради присутні всі члени, також присутній ОСОБА_5 . Головує на засіданні Наглядової Ради Голова Наглядової ради - ОСОБА_3, секретар Наглядової Ради - ОСОБА_4.

Згідно з п. 10.20 статуту відповідача про засідання Наглядової ради кожна особа, яка входить до її складу, повідомляється не пізніше як за 5 робочих днів до дати засідання. Повідомлення має містити відомості про дату, час, місце проведення та порядок денний засідання. Повідомлення надсилається особі, яка входить до складу Наглядової ради, кур`єром, рекомендованим листом або факсимільним зв`язком чи передається телефоном.

Пунктом 10.22 статуту відповідача передбачено, що засідання вважається правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини членів від загальної кількості членів Наглядової ради. Рішення з усіх питань приймаються відкритим голосуванням і вважаються прийнятими, якщо за них проголосувала більшість членів Наглядової ради, присутніх на засіданні, які мають право голосу з відповідного питання.

Суд зазначає, що підстави заявленого позову про визнання недійсним рішення Наглядової ради відповідача, оформленого Протоколом від 23.06.2020, зводяться до неповідомлення представників позивача, які є членами Наглядової ради відповідача про засідання, та відповідно, позбавлення їх можливості взяти участь у такому засіданні, проведеному 23.06.2020, яке у зв`язку з цим було неправомочним (за відсутності кворуму).

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства» кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Суд зазначає, що учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України (пункт 38 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

При вирішенні спорів, пов`язаних з порядком скликання і роботи наглядової ради товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства. У випадку їх неврегульованості в установчих документах застосовується аналогія закону в частині норм, що регулюють відповідні питання скликання та проведення загальних зборів товариства (обов`язковість повідомлення усіх членів наглядової ради про проведення засідання, надання інформації з питань порядку денного, правомочність, порядок прийняття рішення) (пункт 39 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Суд зазначає, що частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

З огляду на викладене, позивач повинен довести наявність у нього порушеного відповідачем (невизнаного, оспорюваного) права чи охоронюваного законом інтересу щодо предмета спору та у разі, якщо суд доходить висновку про наявність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу позивача, суд з урахуванням підстав позову встановлює обставини щодо наявності порушень в скликанні чи роботі наглядової ради відповідача, після чого оцінює ці обставини на предмет існування такої невідповідності закону, за якої прийняті рішення наглядової ради можуть бути визнані недійсними.

Відтак, оскільки позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує про неучасть його (як акціонера відповідача) представників у засіданні Наглядової ради, проведеному 23.06.2020, через неповідомлення таких представників про проведення засідання, до предмету доказування в межах вирішення питання щодо наявності чи відсутності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу позивача стосовно предмету спору, входять зокрема обставини щодо того, чи є позивач учасником (акціонером) відповідача, а також чи є фізичні особи, про яких позивач зазначає як про своїх представників в Наглядовій раді, членами такої Наглядової ради, після чого (у разі якщо зазначені обставини будуть підтвердженими), до предмету доказування входитимуть обставини щодо повідомлення членів Наглядової ради - представників позивача, їх участі у засіданні тощо.

Як вбачається з реєстру власників іменних цінних паперів №17640 від 06.07.2020, власниками акцій ПрАТ «Енергополь-Україна», відображеними в реєстрі, зокрема станом на 02.07.2020, були ОСОБА_11 , з часткою у статутному капіталі 7% (депозитарна установа - ТОВ «Фондова компанія «Фаворит»); Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Діалог плюс» з часткою у статутному капіталі 1% (депозитарна установа - АТ «Укрсиббанк»), а також зазначено про відсутність інформації про власників, рахунки яких відкрито депозитарною установою ТОВ «Піоглобал Капітал» (частка в статутному капіталі 92%).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Енергополь-Україна» кінцевим бенефіціарним власником був ОСОБА_11 з типом бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток володіння - 87,5%.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі № 910/1744/19, крім іншого, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал" здійснити у встановленому порядку усі необхідні дії, пов`язані з анулюванням ліцензії на здійснення депозитарної діяльності, в тому числі передачу бази даних за рахунками в цінних паперах емітента - Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України". Визнано за позивачем право власності на 49 штук простих іменних акцій бездокументарної форми, номінальною вартістю 2 431, 00 грн, загальною вартістю 119 119, 00 грн, міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (код ISIN) UА , емітента - Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна". Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" внести зміни до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів без розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал", шляхом здійснення безумовної депозитарної операції - переказу цінних паперів - 49 штук простих іменних акцій бездокументарної форми (загальна номінальна вартість 119 119, 00 грн, реєстраційний номер випуску - 280/10/1/10, міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (код ISIN) UА ) емітента - Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" з рахунку в цінних паперах № НОМЕР_1 депозитарної установи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал" на рахунок в цінних паперах № НОМЕР_2 депозитарної установи - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 скасовано в частині задоволення вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал" здійснити у встановленому порядку усі необхідні дії, пов`язані з анулюванням ліцензії на здійснення депозитарної діяльності, в тому числі передачу бази даних за рахунками в цінних паперах емітента - Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України". Прийнято в цій частині нове рішення - про відмову у задоволенні вказаної вимоги. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 910/1744/19 рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 у справі № 910/1744/19 залишено без змін.

Вказані судові рішення мотивовані зокрема тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал" з моменту припинення ліцензії втратило статус депозитарної установи, і при цьому не здійснило дій, передбачених чинним законодавством, для передачі наявних у нього, як у депозитарної установи, документів, баз даних, архівів баз даних, інформації щодо його депонентів, які не закрили рахунки в цінних паперах, та прав на цінні папери, які обліковувалися на рахунках таких депонентів, уповноваженому на зберігання - Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Всходні інвест" позбавлене об`єктивної можливості підтвердити своє право власності на 49 штук простих іменних акцій бездокументарної форми, номінальною вартістю 2 431, 00 грн, загальною вартістю 119 119, 00 грн, міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів (код ISIN) UА , емітента - ПрАТ "Енергополь-Україна" перед іншими особами, в тому числі перед Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України". При цьому, реалізація позивачем права власності на цінні папери можлива після їх належного оформлення - зарахування цінних паперів на його рахунок та отримання виписки з рахунку у цінних паперах, що унеможливлюється не переданням Товариством з обмеженою відповідальністю "Піоглобал Капітал" документів та баз даних, визначених Положенням № 431 до уповноваженого на зберігання - центральному депозитарію - Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", з подальшим перерахуванням їх на рахунок позивача. З огляду на викладене, неможливість зарахування з наведених вище підстав цінних паперів на рахунок позивача та відповідно отримання ним виписки з рахунку у цінних паперах є фактично втратою позивачем документів, що засвідчують належність йому права власності на вказані цінні папери, а тому згідно приписів статті 392 Цивільного кодексу України може бути підставою для визнання за ним такого права.

З огляду на те, що у реєстрі власників іменних цінних паперів №17640 від 06.07.2020, було зазначено про відсутність інформації про власників, рахунки яких відкрито депозитарною установою ТОВ «Піоглобал Капітал» на частку у розмірі 92%, враховуючи, при цьому, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Всходні інвест" в судовому порядку визнано право власності на 49 штук простих іменних акцій бездокументарної форми, емітента - Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна", суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність у нього статусу акціонера відповідача зокрема станом на дату прийняття оспорюваних рішень Наглядової ради.

В той же час, наявність у позивача статусу акціонера відповідача, зокрема, станом на дату прийняття оспорюваних рішень, не може безумовно свідчити про наявність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу у спорі про визнання рішень наглядової ради недійсними, з огляду на що суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства» членом наглядової ради акціонерного товариства може бути лише фізична особа. До складу наглядової ради обираються акціонери або особи, які представляють їхні інтереси (далі - представники акціонерів), та/або незалежні директори.

Як вказує позивач, фізичні особи ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були обрані членами Наглядової ради відповідача як представники позивача, який в свою чергу є акціонером відповідача.

Так, як вбачається з Протоколу від 23.06.2020, у засіданні Наглядової ради ПрАТ «Енергополь-Україна» приймали участь ОСОБА_3 - голова наглядової ради Товариства, ОСОБА_4 - член наглядової ради Товариства, ОСОБА_9 - член наглядової ради Товариства, ОСОБА_8 - член наглядової ради Товариства.

Власне, факт обрання зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_2 членами Наглядової ради відповідача не заперечується жодним з учасників справи.

Водночас, позивач, який зазначає про те, що звертається до суду за захистом порушеного права на управління товариством (відповідачем) шляхом участі в роботі наглядової ради як органу, що здійснює захист прав акціонерів, повинен довести, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були обрані членами Наглядової ради відповідача як саме представники позивача.

Так, встановлення обставин наявності відносин представництва між позивачем та ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є суттєвим для оцінки наявності чи відсутності у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу стосовно предмету спору, тим більше, що станом на дату прийняття оспорюваного рішення існували певні особливості, пов`язані з неможливістю реалізації позивачем свого права власності на акції відповідача, так як в реєстрі власників іменних цінних паперів власниками акцій ПрАТ «Енергополь-Україна» відображеними були лише ОСОБА_11 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Діалог плюс», а за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Енергополь-Україна» кінцевим бенефіціарним власником був ОСОБА_11 з типом бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток володіння - 87,5%.

Тобто суду необхідно достовірно встановити, що незважаючи на відсутність відомостей про позивача як акціонера в реєстрі власників іменних цінних паперів ПрАТ «Енергополь-Україна» та відсутність відомостей про позивача як кінцевого бенефіціарного власника (зокрема станом на дату прийняття оспорюваних рішень), фізичних осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_15 було обрано членами Наглядової ради відповідача саме як представників позивача - акціонера відповідача (власника цінних паперів - акцій), а не представником інших осіб акціонерів.

Власне, відповідач у поданому відзиві зазначає про те, що всі члени Наглядової Ради відповідача представляли інтереси гр. ОСОБА_11 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Діалог плюс», а не позивача, який в свою чергу не був включений до переліку акціонерів відповідача.

Суд зазначає, що недопустимою є ситуація, коли один учасник (акціонер) захищає в суді корпоративне право іншого учасника (акціонера), який не є позивачем, поза відносинами представництва. Як зазначено вище, наявність статусу акціонера сама по собі не може свідчити про безумовну наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) такого акціонера у спорі про оскарження рішення органів управління товариством.

Відтак, зважаючи на встановлені обставини, в тому числі ті, що були пов`язані з неможливістю протягом певного проміжку часу реалізовувати позивачем своє право власності на акції відповідача, в межах даної справи позивач належними, достовірними та допустимими доказами повинен довести, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , неповідомленням яких та неучастю яких в засіданні Наглядової ради обґрунтовано порушення корпоративних прав ТОВ «Всходні Інвест», є представниками останнього як акціонера ПрАТ «Енергополь-Україна» в Наглядовій раді ПрАТ «Енергополь-Україна» (зокрема станом на 23.06.2020).

У протилежному ж випадку, твердження позивача про порушення саме його корпоративних прав на участь в управлінні товариством не можуть вважатись доведеними.

Разом з тим, позивач, на якого покладено обов`язок доказування наявності свого порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, та який вказує про позбавлення його права на участь в управлінні товариством, не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обрані саме як його представники у Наглядовій раді відповідача, а не представники інших акціонерів.

Зокрема, позивач не надав суду відповідного рішення про обрання ОСОБА_8 та ОСОБА_2 членами Наглядової ради, з якого би вбачалось, що вони обрані саме як представники позивача в Наглядовій раді, чи договору з на представництво його інтересів в Наглядовій раді тощо.

Відтак, оскільки позивач, який в силу ст. 13 ГПК України повинен доводити обставини, що мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не довів та навіть не намагався довести (із застосуванням передбачених процесуальним законом інструментів) того факту, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , неповідомленням яких та неучастю яких в Наглядовій раді обґрунтовано порушення корпоративних прав ТОВ «Всходні Інвест», є представниками останнього як акціонера ПрАТ «Енергополь-Україна» в Наглядовій раді ПрАТ «Енергополь-Україна», зважаючи на те, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, не вправі перебирати на себе тягар доказування замість сторони у справі, суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення свого корпоративного права чи охоронюваного законом інтересу щодо предмету спору у даній справі.

Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

При цьому, за недоведеності позивачем порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу щодо предмету спору, у суду відсутні підстави для встановлення обставин щодо повідомлення чи неповідомлення ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про проведене 23.06.2020 засідання, та їх участі у такому засіданні, оскільки за відсутності порушеного права чи охоронюваного інтересу позивача, ці обставини не можуть впливати на результат вирішення спору.

Окрім того, суд звертає увагу на таке.

Надаючи правову оцінку належності обраного способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Так, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним рішень Наглядової ради, оформлених Протоколом від 23.06.2020, відповідно до якого як встановлено судом, зокрема, звільнено ОСОБА_6 з посади директора товариства з 23.06.2020 та обрано ОСОБА_5 директором товариства з 24.06.2020.

Водночас судом встановлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ПрАТ «Енергополь-Україна» є ОСОБА_5 з 30.07.2020. Наведене дає підстави для висновку, що директор відповідача був переобраним на цю посаду іншим рішенням ПрАТ «Енергополь-Україна» ніж те, що оскаржується позивачем, оскільки оскаржуваним рішенням призначено ОСОБА_5 директором товариства саме з 24.06.2020.

Відтак, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки задоволення вимоги про визнання недійсним рішення Наглядової ради відповідача, оформленого Протоколом від 23.06.2020, не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача (у разі його наявності), зокрема поновлення на посаді колишнього директора з огляду на ті обставини, що ОСОБА_5 обрали керівником відповідача на підставі іншого рішення ПрАТ «Енергополь-Україна» ніж те, що оскаржується позивачем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

При цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

З огляду на викладені обставини, зважаючи на недоведення позивачем свого порушеного права чи охоронюваного законом інтересу щодо предмета спору, а також беручи до уваги те, що обраний позивачем спосіб захисту в будь-якому разі є неефективним з огляду на встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні інвест" не підлягає задоволенню.

Відповідачем було заявлено позовну давність як підставу для відмови в позові.

За змістом ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, з огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в позові, суд не досліджує питання пропуску позивачем позовної давності при зверненні з даним позовом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.07.2021

Суддя Ю.В. Картавцева