номер провадження справи 4/65/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 Справа № 908/1030/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Судді Зінченко Н.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

За позовом Запорізького міського центру зайнятості (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 16-б)

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (69005, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 158-Б)

про стягнення 20 901, 54 грн.

15.04.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. №1103/07-06 від 07.04.2021 (вх. №1091/08-07 від 15.04.2021) Запорізького міського центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 20 901, 54 грн.

15.04.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/1030/21 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2021, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1030/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Сторонам встановлені строки подання письмових заяв по суті спору.

Позовні вимоги ґрунтуються на ч. 1 ст. 107 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та мотивовані тим, що у Запорізькому міському центрі зайнятості 22.09.2020 зареєстровано ОСОБА_1 як безробітного. Позивач зазначає, що неправомірні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у несвоєчасному призначенні та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , призвели до безпідставного призначення допомоги по безробіттю останньому за період з 12.10.2020 по 22.12.2020 в розмірі 20 901, 54 грн., яка у відповідності до ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України має відшкодовуватися Пенсійним фондом України на користь Запорізького міського центру зайнятості.

Відповідач проти позову заперечив, свої запереченні виклав у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, в яких зазначив наступне. ОСОБА_1 11.01.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру». Відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 через відсутність у нього необхідної кількості стажу. Не погодившись з рішенням Відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 280/4191/20 дії відповідача у відмові в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 визнані протиправними та зобов`язано прийняти рішення про призначення та виплати з 11.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Вказане рішення за результатами перегляду Третім апеляційним адміністративним судом згідно постанови від 20.10.2020 залишено без змін. На виконання рішень суду, відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 11.01.2020. Зауважує, що на дату звернення ОСОБА_1 до позивача із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги (22.09.2020) про призначення йому пенсії за вислугу років починаючи з 11.01.2020 відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 280/4191/20, всупереч вимогам ч.2 ст.36 Закону ОСОБА_1 не повідомив позивача. Відповідно до ч.2 ст.36 Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Крім того, зазначає, що заявлена до стягнення сума сплачена позивачем добровільно (виплачена як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням громадянину ОСОБА_1 статусу безробітного), що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу, та відсутність підстав для стягнення з Відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 . На підставі зазначеного просить у задоволенні позову відмовити повністю. Також, вважає, що співвідповідачем у справі повинно бути Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області до компетенції якого належить казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У відповіді на відзив та поясненнях на заперечення на відповідь на відзив позивач зазначив, що саме через неправомірні дії (рішення) органу Пенсійного фонду України, що полягали у відмові щодо призначення пенсії за вислугу років, відбулось несвоєчасне призначення, нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Також, відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. До компетенції Державної казначейської служби відноситься виконання судових рішень за якими передбачено безспірне списання коштів Державного бюджету. Тобто, Державна казначейська служба України здійснює управління рахунками чи рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача. Компетенція Державної казначейської служби України виникає лише на останній стадії судового провадження - виконання судового рішення. Таким чином, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 27.05.2021 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги, що відповідно до Наказу господарського суду Запорізької області № 68-В від 17.05.2021 суддя Зінченко Н.Г. з 09.06.2021 по 02.07.2021 включно перебувала у відпустці, рішення прийнято без його проголошення 05.07.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

20.01.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області винесло рішення комісії № 139/02.8, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії, у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», в зв`язку з тим, що його стаж роботи за вислугою років складає 17 років 5 місяців 28 днів, в той час як стаж для призначення пенсії за вислугу років для прокурорів незалежно від віку, які звернулися в період з 01.10.2019 по 30.09.2020 має складати не менше 24 років 06 місяців.

Зазначені обставини встановлені в Рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 280/4191/20, та відповідно до ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

22.09.2020 Наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ200922 від 22.09.2020 ОСОБА_1 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Прозагальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 22.09.2020 по 16.09.2021.

З 22.09.2020 по 11.10.2020 ОСОБА_1 відкладено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до п. 1 розділу 4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624, у зв`язку з наданням особі вихідної допомоги при звільненні з підприємства.

Наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ201015 від 15.10.2020 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 12.10.2020.

Призначена допомога по безробіттю ОСОБА_1 з 12.10.2020 по 22.12.2020, виплачена у загальному розмірі 20 901, 54грн., що підтверджується довідкою Запорізького міського центру зайнятості від 12.03.2021р.

Разом з тим, рішення Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 139/02.8 від 20.01.2020 про відмову у призначенні пенсії оскаржено ОСОБА_1 шляхом звернення до Запорізького окружного адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 280/4191/20 дії Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відмові в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 визнані протиправними та зобов`язано прийняти рішення про призначення та виплати з 11.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вказане рішення за результатами перегляду Третім апеляційним адміністративним судом згідно постанови від 20.10.2020 залишено без змін. На виконання рішень суду, відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 11.01.2020.

Запорізьким міським центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Під час проведеного розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення з`ясовано, що до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) направлено до виконання постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 по справі № 280/4191/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про призначення пенсії за вислугу років.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області відділом обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) здійснено призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 11.01.2020 року.

За результатом розслідування страхового випадку та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1 Запорізькім міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» б/н від 11.01.2021.

У зв`язку з призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 11.01.2020, наказом Запорізького міського центру зайнятості №НТ210112 від 12.01.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного, відповідно до абзацу 14 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018 №792.

Вважаючи, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах потягла за собою неправомірну реєстрацію останнього в службі зайнятості з призначенням особі статусу безробітного та незаконною виплатою допомоги по безробіттю в сумі 20 901, 54 грн. чим спричинило шкоду позивачу на вказану суму, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 цієї статті).

Частинами 1 і 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За пунктом 7 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність лише трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляді іншої справи, у яких приймають участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2020 у справі № 280/4191/20 дії Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відмові в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 визнані протиправними та зобов`язано прийняти рішення про призначення та виплати з 11.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вказане рішення за результатами перегляду Третім апеляційним адміністративним судом згідно постанови від 20.10.2020 залишено без змін.

Саме ця неправомірна відмова призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача з заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Таким чином, своїми неправомірним діями відповідач завдав матеріальну шкоду у розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в загальній сумі 20 901, 54 грн.

Суд зазначає, що посилання відповідача на те, що заявлена до стягнення сума сплачена позивачем добровільно, є необґрунтованими, оскільки положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії, що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Враховуючи вищенаведене, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірний дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №915/282/17.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги Запорізького міського центру зайнятості є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позов Запорізького міського центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (69005, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 158-Б, 164, ) на користь Запорізького міського центру зайнятості (69037, м Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 16-б, , р/р UA3706334, банк одержувача Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172) 20 901 (двадцять тисяч дев`ятсот одну) грн. 54 коп. виплаченої допомоги по безробіттю, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено 05 липня 2021р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.