РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2021Справа № 910/18993/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕІН ЮКРЕІН»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 5 866 666, 62 грн,

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕІН ЮКРЕІН»

про стягнення 32 469 936, 81 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Репецька Б.В.

Представники учасників справи:

від позивача (відповідача за зустрічним): Сторожук Д.І.;

від відповідача (позивача за зустрічним): Слюсар С.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (надалі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5 866 666, 62 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.22 Цивільного кодексу України, мотивовані тим, що відповідачем безпідставно на протязі 8 місяці утримувалося майно позивача - автомобільні крани, внаслідок чого вказане майно знецінилося (амортизувалось), чим завдано матеріальної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

17.12.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/18993/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2020.

24.12.2020 у рамках справи №910/18993/20 надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕІН ЮКРЕІН» про стягнення суми збитків у розмірі 32 469 936, 81 грн.

Зустрічні позовні вимоги, з посиланням на ст.16,525, 526, 530, 598, 599, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст. 193, 224, 225 Господарського кодексу України, мотивовані тим, що внаслідок несвоєчасної поставки ТОВ «КРЕЙН ЮКРЕІН» товару - 3 од. автокранів та не поставки товару - 6 од. автокранів, заявником зазнано збитків у вигляді додаткових витрат понесених у зв`язку з орендною відповідної техніки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов АТ «Укргазвидобування» (надалі - відповідач за первісним/позивач за зустрічним позовом) до ТОВ «КРЕІН ЮКРЕІН» (надалі - позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 32 469 936, 81 грн збитків.

12.01.2021 від представника відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти первісного позову в повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема вказує, що автокрани не придатні до експлуатації, не використовувалися в господарській діяльності, а тому в силу положень пункту 23 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 7, п.п.14.1.3. Податкового кодексу відсутні підстави для нарахування амортизації на них. Окрім того, в поданому відзиві просив витребувати в позивача за первісним позовом докази, а саме: податкову декларацію з податку на прибуток з додатками 1) додаток АМ - амортизація, що входить у структуру звітного періоду; 2) додаток РІ - різниця по нарахуванню амортизації між податковим та бухгалтерським обліком, за період нарахування заявлений в позові.

18.01.2021 від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній заперечує проти зустрічного позову, посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено причинного зв`язку між діями відповідача за зустрічним позовом та необхідністю замовлення послуг з оренди кранів і понесеними витратами на такі послуги.

У підготовче засідання 20.01.2021 з`явились представники сторін. Представник відповідача за первісним позовом заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для ознайомлення з відзивом на зустрічну позовну заяву. Суд, розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом протокольно задовольнив його та відклав підготовче засідання на 09.02.2021.

29.01.2021 від представника позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій останній заперечує щодо обставин викладених у відзиві та, зокрема, зазначає, що саме через протиправну поведінку позивача за первісним позовом ним понесено збитки в розмірі заявленому до стягнення.

03.02.2021 від представника позивача за первісним позовом надішли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

08.02.2021 від представника позивача за первісним позовом надішли письмові пояснення до первісного позову.

У підготовче засідання 09.02.2021 з`явились представники сторін, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 02.03.2021, зобов`язано відповідача за первісним позовом надати суду докази неможливості отримати докази самостійно на виконання п.5 ч. 2 ст.81 ГПК України.

01.03.2021 від представника позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про витребування доказів, а саме в позивача за первісним позовом: податкову декларацію з податку на прибуток з додатками 1) додаток АМ - амортизація, що входить у структуру звітного періоду; 2) додаток РІ - різниця по нарахуванню амортизації між податковим та бухгалтерським обліком, за період нарахування заявлений в позові.

Засідання призначене на 02.03.2021 не відбулося, в зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному.

22.03.2021 від представника позивача за зустрічним позовом надійшли додаткові пояснення щодо того, що документи, витребувати, які він просив суд у позивача за первісним позовом були надані останнім самостійно на адвокатський запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 підготовче засідання призначено на 21.04.2021.

20.04.2021 від представника позивача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення.

У підготовче засідання 21.04.2021 з`явилися представники сторін. Суд протокольно відмовив у задоволенні клопотань позивача за зустрічним позовом про витребування доказів, у зв`язку з неактуальністю такого клопотання. Також, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.06.2021.

У судовому засіданні 09.02.2021 представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним підтримав позовні вимоги за первісним позовом та заперечував проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Представник відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом заперечувала проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

У судовому засіданні 01.06.2021 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін" (надалі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (надалі - покупець) укладено договір поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВ 6262/11-17 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (надалі - товар), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з пунктом 1.2. договору найменування/асортимент товару, одиниця-виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації (надалі - специфікація).

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (дня резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації.

Відповідно до пункту 5.1. договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до договору.

Згідно з пунктом 5.2. договору обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV договору.

Пунктом 5.3. договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Згідно з пунктом 5.4. договору за вимогою покупця постачальник письмово повідомляє покупця і вантажоотримувача про готовність до відвантаження товару шляхом направлення листа (для резидента). Постачальник за 15 днів до дати відвантаження товару зобов`язаний надати покупцю (факсом або електронною поштою) наступну інформацію: номенклатуру товару, вартість товару, кількість місць, габарити товару, вага нетто/брутто. Відвантаження товару здійснюється після отримання постачальником погодження покупця (для нерезидента).

Відповідно до пункту 5.6. договору постачальник надає на адресу покупця наступні документи: товаросупровідні документи (товарно-транспортна накладна); сертифікат якості та/або паспорт виробника (на вибір покупця); відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист (за вимогою покупця); сертифікат походження (за вимогою покупця); сертифікат відповідності (за вимогою покупця); інвойс (для нерезидента); інші документи, на вимогу покупця, у разі проведення митного оформлення товару покупцем.

У пункті 5.7. договору визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю додатково до документів, зазначених у пункті 5.6. договору, наступні документи: (пп. 5.7.1) при здійсненні перевезення товару залізничним транспортом: для резидента - оригінал акта приймання-передачі товару та копію залізничної накладної; для нерезидента - оригінали акта приймання-передачі товару та залізничної накладної; (пп. 5.7.2) при здійсненні перевезення товару автотранспортом: для резидента - оригінал акта приймання-передачі товару або видаткової накладної, другий примірник товарно-транспортної накладної (ф. №1-ТН) та копію товарно-транспортної накладної; для нерезидента - оригінали акта приймання-передачі товару та міжнародної автомобільної накладної (СМR); (пп. 5.7.3) при здійсненні перевезення товару авіатранспортом: для резидента - оригінал акта приймання-передачі товару та авіаційної накладної; для нерезидента - оригінали акта приймання-передачі товару та авіаційної накладної (Air Waybill).

Згідно з підпунктом 5.7.4. договору постачальник до моменту відвантаження товару, попередньо погоджує з покупцем надання документів, що вказані в підпунктах 5.7.1 - 5.7.3 та в пунктах 5.4, 5.6 договору (для нерезидента).

Відповідно до пункту 5.8. договору якщо постачальник відповідно до умов поставки самостійно здійснює митне оформлення товару, він зобов`язаний надати копії документів, вказаних у пункті 5.7. (для нерезидента) та оформлену згідно з вимогами чинного законодавства України митну декларацію (МД). Товарно-транспортна накладна при перевезенні товару автотранспортом повинна бути оформлена відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, чинних на день складання товарно-транспортної накладної. Відправлення вказаних документів здійснюється постачальником протягом 2 робочих днів з дати поставки, нарочним або рекомендованим листом кур`єрською поштою, але в будь-якому разі не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

У відповідності до пункту 5.10. договору, передача та отримання товару (за виключенням передачі або отримання товару на підставі актів приймання-передачі товару) проводиться за довіреністю, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом АТ "Укргазвидобування".

Згідно з пунктом 5.12. договору відповідальність за правильність та повноту оформлення товаросупровідних документів і наслідки, пов`язані із затримками при постачанні товару, приймає на себе постачальник.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що покупець зобов`язаний, зокрема, приймати поставлений товар, у разі відсутності зауважень, згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною.

Умовами пункту 6.3. договору встановлений обов`язок постачальника, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором та специфікацією.

Згідно з пунктом 7.2. договору товар, який не відповідає комплекту/комплектності та/або кількості, або/та якості може прийматися покупцем або вантажоотримувачем на відповідальне зберігання за рахунок постачальника, до його заміни та/або доукомплектації. Постачальник зобов`язаний розпорядитися товаром, прийнятим на відповідальне зберігання протягом 10 днів. Якщо постачальник у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар для відшкодування понесених своїх збитків.

Відповідно до пункту 7.5. договору за відвантаження товару без отримання рознарядки, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми товару, відвантаженого без рознарядки.

Пунктом 7.7. договору визначено, що у випадку ненадання або порушення строків надання товаросупровідних документів і/або інших документів відповідно до пункту 5.7 договору, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 10% від вартості товару, документи щодо якого ненадані або надані з порушенням строку.

Згідно з пунктом 7.11. договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені в специфікації до договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Відповідно до специфікації до договору поставляється товар: кран автомобільний на спецшасі в/п 40 т. ТМ "TADANO" моделі ATF40G-2 у кількості 9 шт.; загальна вартість товару 159 862 125,34 грн у т.ч. ПДВ 26 643 687,56 грн (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 до договору); умови поставки товару: DDP-склад (станція) призначення (згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМ-2010. Пункт поставки згідно з п. 12 специфікації); строк поставки товару - до 31.12.2017; відвантаження товару за рознарядкою покупця; реквізити вантажоотримувача: Філія "УГВ-Сервіс", Полтавська обл., Машівський р-н, с. Селещина, вул. Б. Хмельницького, 9, центральний склад №1; БУ "Укрбургаз" (УБК), м. Красноград, Харківської обл., вул. Українська, 165, Красноградська база ВТЗіК.

27.03.2018 між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі товару згідно з яким постачальник передав, а покупець прийняв кран автомобільний моделі "TADANO АTF 40G-2" WFN2RUJG7H2040309 у кількості 1 шт. загальною вартістю 19 062 131,74 грн з ПДВ та 19.06.2018 акт приймання-передачі товару згідно з яким постачальник передав, а покупець прийняв кран автомобільний моделі "TADANO АTF 40G-2" у кількості 2 шт. загальною вартістю 35 199 998,40 грн з ПДВ.

Також, згідно з актом прийому-передачі товару на відповідальне зберігання від 06.08.2018, постачальник передав, а Філія БУ АТ "Укргазвидобування" прийняла на тимчасове зберігання три крани автомобільні моделі "TADANO АTF 40G-2" за серійними номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , WFN2RUJG3J2040314.

25.04.2019 на підставі акту про встановлення стану та комплектації автомобільних кранів на виконання ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 24.04.2019 у справі № 626/856/19, три автомобільні крани моделі "TADANO АTF 40G-2" за серійними номерами: WFN2RUJG7H2040312, WFN2RUJG1J2040313, WFN2RUJG3J2040314 було повернуто власнику - ТОВ «Креін Юкреін».

Звертаючись до суду з первісним позовом, позивач зазначає, що автомобільні крани моделі "TADANO АTF 40G-2" за серійними номерами: WFN2RUJG7H2040312, WFN2RUJG1J2040313, WFN2RUJG3J2040314 безпідставно утримувались відповідачем за первісним позовом на протязі 8 місяців, унаслідок чого було завдано шкоду в розмірі 5 866 666, 62 грн у вигляді знецінення вказаних кранів (амортизації).

Відповідач за первісним позовом, повністю не погоджуючись з вимогами первісного позову, посилався на їх необґрунтованість звернувся до суду з зустрічним позовом у якому зазначив, що внаслідок несвоєчасної поставки відповідачем за зустрічним позовом йому товару - 3 одиниць автокранів та не поставки товару - 6 одиниць автокранів він зазнав збитків у розмірі 32 468 836, 81 грн у вигляді додаткових витрат понесених у зв`язку з необхідністю оренди відповідної техніки.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна як наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини, так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

Як установлено судом вище правовідносини, що склалися між сторонами виникли на підставі договору поставки відповідно до умов якого ТОВ «Креін Юкреін» зобов`язалося в строк до 31.12.2017 поставити АТ «Укргазвидобування» крани автомобільні в кількості 9 штук загальною вартістю , 80 грн, а останнє прийняти такі крани та оплатити ї вартість.

Відповідно до актів приймання-передачі товару 27.03.2018 ТОВ «Креін Юкреін» передав, а АТ «Укргазвидобування» прийняло один кран автомобільний загальною вартістю 19 062 131,74 грн та 19.06.2018 два автомобільні крани загальною вартістю 35 199 998,40 грн.

Також, 06.08.2018 згідно з актом прийому-передачі товару на відповідальне зберігання від 06.08.2018 ТОВ «Креін Юкреін» передав, а Філія БУ АТ "Укргазвидобування" прийняла на тимчасове зберігання три крани автомобільні моделі "TADANO АTF 40G-2" за серійними номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , WFN2RUJG3J2040314.

25.04.2019 на підставі акту про встановлення стану та комплектації автомобільних кранів на виконання ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 24.04.2019 у справі №626/856/19 вказані три автомобільні крани було повернуто ТОВ «Креін Юкреін».

Відповідно до змісту зазначеного акту вбачається, що представники сторін підтвердили, що перелічені крани автомобільні знаходяться в тому самому належному стані та комплектації, що були передані вантажоотримувачу - філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» на підставі договору поставки №6262/011-17 від 11.08.2017 та акту прийому-передачі на тимчасове зберігання від 06.08.2018.

ТОВ «Креін Юкреін» зазначено, що претензій до стану та комплектації кранів автомобільних немає. В комплектацію додано колеса в кількості 3 одиниць, що надійшли 14.08.2018 поштовим відправленням згідно декларації про прийняття вантажу №1611 057193 та не додано реєстраційні документи, які постачальником - не надавались.

Позивачем за первісним позовом на підтвердження суми збитків у розмірі 5 866 666, 62 грн надано відомість амортизації основних засобів, відповідно до якої за розрахунком останнього амортизація (знос) кожного крану за період з вересня 2018 року по квітень 2019 року становить по 1 955 555, 44 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.3. статті 14 Податкового кодексу України амортизація це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Пунктом 4 положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.05.2000 за №288/4509 визначено критерії визнання основних засобів: «Основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік)».

Згідно з пунктом 3 НП(С)БО «Загальні вимоги до фінансової звітності», активи - це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання котрих, як очікується, призведе до отримання економічних вигід у майбутньому.

Підпунктом 14.1.138 статті 14 Податкового кодексу України зазначено, що «основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 грн, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 грн і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких із дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік)».

Відповідно до п.п. 138.3.1, ст.138.3.2. ст.138 Податкового кодексу України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу. Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів.

Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".

Відповідно до пункту 23 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 7, нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством/установою (в розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації. Строк корисного використання (експлуатації) - очікуваний період часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством/установою або з їх використанням буде виготовлений (виконано) очікуваний підприємством/установою обсяг продукції (робіт, послуг). Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, в якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання (29 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 7). Тобто, підприємство нараховує амортизацію на об`єкт основних засобів тільки в тих випадках, коли об`єкт придатний до експлуатації і використовується підприємством з метою виконання робіт і послуг.

Однак, автомобільні крани (серійні номери WFN2RUJG7H2040312, WFN2RUJG1J2040313 та WFN2RUJG3J2040314) були ввезені позивачем за первісним позовом не для власної господарської діяльності, а на виконання договору поставки №УГВ6262/11-17 від 11.08.2017, тобто для подальшого продажу.

Отже, автокрани не вводились в експлуатацію, не використовувалися та не могли використовувати позивачем за первісним позовом у господарській діяльності в період з вересня 2018 року по квітень 2019 року, а тому в силу положень пункту 23 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 7, пп. 14.1.3 Податкового кодексу - відсутні підстави для нарахування амортизації на вказані автокрани.

Також, як убачається з змісту ухвали слідчого судді від 24.04.2019 у справі №626/856/19 на підставі якої вказані крани були повернуті позивачу за первісним позовом, судом було встановлено: «що один з даних кранів із серійним номером WFN2RUJG7H2040312 зареєстровано за ТОВ «Креін Юкреін», тобто саме вони є його власником, а два інших із серійними номерами WFN2RUJG1J2040313 та WFN2RUJG3J2040314 перебувають на території України у митному режимі тимчасового ввезення ТОВ «Креін Юкреін», тобто фактичними власникам цих кранів також є ця ж сама фірма, оскільки завод виробних цих кранів TADANO Німеччина уповноважив саме ТОВ «Креін Юкреін» проводити операції з приводу розмитнення цих кранів на території України».

Отже, відсутність реєстраційних документів позбавляло можливості позивача зареєструвати вказані крани в органах МВС, а відповідно використовувати їх за призначенням.

Як зазначено судом вище, враховуючи положення статей 22 Цивільного кодексу України та 224 Господарського кодексу України збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Разом з тим, амортизація не є збитками в розумінні ст.22 Цивільного кодексу України, 224 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог АТ «Укргазвидобування» за зустрічним позовом суд зазначає таке.

Так, позивачем за зустрічним позовом на підтвердження суми збитків у розмірі 32 469 936, 81 грн надано: копію договору №УБГ832/0231-18 від 09.11.2018 з надання послуг автокранової техніки укладеного з ТОВ «МЕТРОКУБ» та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) до нього за період листопада 2018 року по лютий 2019 року; копію договору №УБГ762/031-18 від 29.10.2018 з надання послуг автокранової техніки укладеного з ТОВ «МЕТРОКУБ» та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) до нього за період грудня 2018 року по лютий 2019 року; копію договору №УБГ 102/016-19 від 18.02.2019 про надання послуг з підіймання, завантаження та розвантаження вантажів із застосуванням вантажно-розвантажувальних машин (автокранів) укладеного з АТ «Укртрансгаз», з актами приймання-передачі наданих послуг за період з лютого по травень 2019 року; копію договору №УБГ 239/016-19 від 26.04.2019 про надання послуг з підіймання, завантаження та розвантаження вантажів при монтажі/демонтажі бурових верстатів із застосуванням вантажно-розвантажувальних машин (автокранів) укладеного з АТ «Укртрансгаз», з актами приймання-передачі наданих послуг за травень 2019 року; копію договору №УБГ 10/031-18 з надання послуг автомобільного транспорту та спецтехніки від 12.01.2018 укладеного з ТОВ «Будівельник» , з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) тягач/трал та автокрана за період січень - серпень 2018 року; копії платіжних доручень про сплату таких послуг.

У той же час, для покладення на особу відповідальності за завдані збитки доведенню підлягає не лише факт понесення будь-яких витрат суб`єктом, права або законні інтереси якого порушено, а також безумовна необхідність здійснення таких витрат для відновлення свого порушеного права.

Разом із цим, посилання АТ «Укргазвидобування» стосовно понесених ним збитків, що полягали в сплаті грошових коштів іншим суб`єктам господарювання за оренду техніки не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Так, позивачем за зустрічним позовом не надано жодного допустимого та належного доказу, що вказані автокрани замовлялись для конкретних робіт за відповідними правочинами, а роботи фактично були надані за вказаними вище договорами з надання послуг автокранової техніки, що належали іншим суб`єктам підприємницької діяльності. Не надано доказів, що надані роботи в такому обсязі не могли бути виконані іншими автокранами, в тому числі і тими, які були у власності позивача за зустрічним позовом тощо.

Отже, АТ «Укргазвидобування» не доведено суду, що понесені ним витрат на оренду техніки та послуги автокранів відбулися саме внаслідок дій ТОВ «Креін Юкреін» та в разі поставки автокранів відповідно до умов договору такі витрати АТ «Укргазвидобування» не були би понесені.

Суд звертає увагу, що протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність АТ «Укргазвидобування» того, що понесенні останнім витрати в загальному розмірі 32 469 936, 81 грн є невідворотним результатом протиправної діяльності ТОВ «Креін Юкреін» тобто наявності прямого причинного зв`язку між діями відповідача і збитками.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v. ) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд у повному обсязі відмовляє в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання первісного позову покладаються на позивача за первісним позовом, судові витрати за подання зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 11.06.2021.

Суддя Я.А.Карабань