ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"24" червня 2021 р. Справа № 924/298/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький

про стягнення 1661207грн. 30коп., з яких 585831грн. 44коп. пені, 594040грн. 26коп. 3% річних, 481335грн. 60коп. втрат від інфляції

За участю представників учасників справи:

від позивача: Безпалюк О.Л. - адвокат за довіреністю№14-338 від 22.12.2020р. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Ялівчук А.А. - за довіреністю №3 від 04.01.2021р.

Рішення ухвалюється 24.06.2021р., оскільки в судовому засіданні 28.05.2021р. оголошувалась перерва.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

24.06.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький про стягнення 1661207грн. 30коп., з яких 585831грн. 44коп. пені, 594040грн. 26коп. 3% річних, 481335грн. 60коп. втрат від інфляції.

В обгрунтування нарахованих штрафних санкцій та інфляційних нарахувань вказує на неналежне виконання відповідачем укладеного Договору №3040/1920-ТЕ-34 постачання природного газу від 23.09.2019р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 29.03.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/298/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12год. 00хв. 19.04.2021р.

13.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/3304/21) із запереченнями. У відзиві вказує на те, що на дату подання позивачем позову до суду відповідач повністю погасив заборгованість перед позивачем. Звертає увагу суду на те, що несвоєчасне проведення розрахунків з позивачем залежить від своєчасного та повного розрахунку населенням за надані відповідачем послуги з теплопостачання, неможливістю вільно ропоряджатися власними коштами, заборгованістю держави перед відповідачем по своєчасному відшкодуванню різниці в тарифах, збитковості тарифів, необхідністю проведення термінових ремонтів для усунення аварійних ситуацій, проведення заходів по запровадженню енергозберігаючих технологій. У відзиві на позов, відповідач просив суд відмовити позивачу у стягненні інфляційних нарахувань, 3% річних та пені. До відзиву додано докази його надсилання на адресу позивача.

19.04.2021р. в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 11:30год. 06.05.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представник відповідача повідомлений під розписку, позивач повідомлений ухвалою суду від 19.04.2021р.

06.05.2021р. в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:00год. 19.05.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представники учасників справи повідомлені під розписку.

Ухвалою суду від 19.05.2021р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 10:00год. 28.05.2021р.

28.05.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 14:30год. 24.06.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представник позивача був присутній в режимі відеоконференції, відповідач повідомлений ухвалою суду від 28.05.2021р.

Представник позивача в судовому засіданні 24.06.2021р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.06.2021р. проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні, а також просив суд зменшити суму заявлених позивачем до стягнення нарахувань.

Дослідивши наявні в справі матеріали, надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне. 23.09.2019р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Міським комунальним підприємством Хмельницьктеплокомуненерго" (Споживач) було укладено договір №3040/1920-ТЕ-34 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 47366,827 тис. куб.метрів (жовтень 2019р. - 3708,800, листопад 2019р. - 7173,320, грудень 2019р. - 8227,800, січень 2020 - 10164,352, лютий 2020 - 7863,500, березень 2020р. - 7532,550, квітень 2020р. - 2696,505).

Відповідно до п. 3.8 Договору, приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом прийому-передачі.

Пунктом 4.2 Договору, сторони встановили, що ціна за 1000куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

Відповідно до п. 5.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У пункті 7.2 Договору передбачено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

Згідно з п. 10.3 Договору, усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.4 та 10.5 цього Договору.

За змістом п.11.1 Договору, Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано представниками сторін та скріплено відтисками печаток сторін.

Матеріали справи містять погоджені та підписані сторонами Додаткові угоди №1 від 31.10.2019р., №2 від 12.11.2019р., №3 від 09.12.2019р., №4 від 20.12.2019р., №5 від 28.01.2020р., №6 від 24.02.2020р., №7 від 23.03.2020р., №8 від 30.04.2020р.

Матеріали справи містять належним чином завірені копії Актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2019р. на суму 11676118грн. 63коп., від 30.11.2019р. на суму 40159522грн. 63коп., від 31.12.2019р. на суму 38528923грн. 84коп., від 31.01.2020р. на суму 46568138грн. 45коп., від 29.02.2020р. на суму 32528935грн. 01коп., від 31.03.2020р. на суму 24123774грн. 74коп., від 30.04.2020р. на суму 8287278грн. 72коп., від 31.05.2020р. на суму 3762168грн. 34коп., від 30.06.2020р. на суму 3029844грн. 49коп., від 31.07.2020р. на суму 2805870грн. 70коп., від 31.08.2020р. на суму 3992383грн. 97коп., від 30.09.2020р. на суму 6396387грн. 77коп.

Погашення відповідачем заборгованості підтверджується випискою з банківського рахунку, яка знаходиться в матеріалах справи, відповідно до якої відповідачем перераховано на рахунок АТ "НАК "Нафтогаз України" 221859347грн. 29коп.

Відповідач своєчасно не провів розрахунки з позивачем за спожитий природний газ, у зв`язку із чим, позивачем заявлено до стягнення в примусовому порядку 585831грн. 44коп. пені, 594040грн. 26коп. 3% річних та 481335грн. 60коп. втрат від інфляції, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Як судом вбачається, 23.09.2019р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (Споживач) було укладено договір №3040/1920-ТЕ-34 постачання природного газу., відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено поставку позивачем природного газу та прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за спожитий природний газ.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (Подібні висновки сформульовані, зокрема, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/11249/17 від 29.01.2019р.).

Враховуючи дати поставки природного газу, строки його оплати, дати погашення заборгованості, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, суд вважає правомірним нарахування 594040грн. 26коп. 3% річних та 481335грн. 60коп. втрат від інфляції, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 585831грн. 44коп. пені судом враховується таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до укладеної між сторонами Додаткової угоди №5 від 28.01.2020р. до Договору, сторони погодили розмір пені за прострочення оплати у сумі 14,2% річних, з 28.01.2020р.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми 585831грн. 44коп. пені, суд встановив, що остання нарахована в межах можливих нарахувань та дійшов висновку про правомірність її нарахування.

При цьому суд зазначає, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18 суд вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена також у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Суд приймає до уваги, що розмір пені, який обґрунтовано заявлений позивачем до стягнення, становить 585831грн. 44коп. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу збитків в розмірі, співмірному із сумою заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Також суд враховує, що крім пені позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 594040грн. 26коп. 3% річних та 481335грн. 60коп. втрат від інфляції.

Нарахування і стягнення вказаної суми є способом захисту майнового права й інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Усі вищевказані обставини дають підстави для висновку про відсутність збитків внаслідок прострочення оплати поставленого природного газу відповідачем та неспівмірність вимог про стягнення пені в порівнянні з вартістю переданого та неоплаченого товару за договором, тому суд вважає за можливе зменшити заявлений до стягнення розмір пені.

В той же час суд приймає до уваги, що відповідач вживав заходів щодо належного виконання своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу від 23.09.2019р. (відповідачем повністю погашено заборгованість).

Крім цього, судом враховується, що відповідач є комунальним підприємством і його діяльність також залежить від своєчасного та повного розрахунку населення за надані відповідачем послуги з теплопостачання, неможливістю вільно розпоряджатися власними коштами, заборгованістю держави перед відповідачем зі своєчасного відшкодування різниці в тарифах, збитковості тарифів, необхідністю проведення термінових ремонтів, проведення заходів по запровадженню енергозберігаючих технологій, тощо.

Зважаючи на викладене, суд, враховуючи визначені ст. 3 ЦК України засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 292915грн. 72коп. (50% від правомірно нарахованої суми). В решті позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позов клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України вважається мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зважаючи на те, що погашення відповідачем заборгованості відбулось із значним порушенням строків оплати, визначених Договором від 23.09.2019р., за цей період відбувалось знецінення грошових коштів у зв`язку з інфляційними процесами, з огляду на відмову в частині заявленої до стягнення пені, на підставі принципів розумності, справедливості та пропорційності суд не вбачає підстав для зменшення заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, та відмовляє у клопотанні відповідача про їх зменшення.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 292915грн. 72коп. пені, 594040грн. 26коп. 3% річних, 481335грн. 60коп. втрат від інфляції. У решті суми позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із правомірно заявленим позовом, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 46, 73, 74, 123, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький про стягнення 1661207грн. 30коп., з яких 585831грн. 44коп. пені, 594040грн. 26коп. 3% річних, 481335грн. 60коп. втрат від інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5 ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 292915грн. 72коп. (двісті дев`яносто дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 72 копійки) пені, 594040грн. 26коп. (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі сорок гривень 26 копійок) 3% річних, 481335грн. 60коп. (чотириста вісімдесят одна тисяча триста тридцять п`ять гривень 60 копійок) втрат від інфляції, 24918грн. 11коп. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень 11 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті суми позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05.07.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницього, 6),

3-відповідачу Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" (29009, м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.