ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа №914/3391/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Ліей-Дент б/н від 25.03.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/1107/21 від 30.03.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2021 (суддя Кидисюк Р.А., повний текст складено 19.03.2021)

у справі №914/3391/20

за позовом: Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління (надалі КП Адміністративно-технічне управління), м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Ліей-Дент (надалі ПП Ліей-Дент), м. Львів

про стягнення 45080,40 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу рекламних конструкцій та вивісок, транспортуванням та зберіганням

за участю представників учасників справи: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

КП Адміністративно-технічне управління звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом ПП Ліей-Дент про стягнення 45080,40 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу рекламних конструкцій та вивісок, транспортуванням та зберіганням.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.03.2021 у справі №914/3391/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП Ліей-Дент на користь КП Адміністративно-технічне управління 45080,40 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу рекламних конструкцій та вивісок, транспортуванням та зберіганням та 2102,00 грн судового збору.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд встановив у діях відповідача наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, що в свою чергу є підставою для застосування такого заходу цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, відповідно, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПП Ліей-Дент подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що жодних прав на демонтовані позивачем конструкції ПП Ліей-Дент не має, і ніколи не мало. Також апелянт звертає увагу на те, що особою, яка розповсюджувала вивіски (рекламу) є не юридична особа ПП Ліей-Дент, а фізична особа Хімка В.З., якому на праві власності належать приміщення, з фасаду якого були демонтовані конструкції та частка (корпоративні права) у статутному капіталі відповідача.

Апелянт також зазначає про неправомірне застосування судом пункту 3 частини 2 статті 27 ЗУ «Про рекламу», останній стосується виключно реклами, а у справі № 914/3391/20 йдеться не лише про рекламу, а й про малі архітектурні форми (МАФи), які не є рекламою. У зазначеному пункті, також вказано, що відповідальність законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, яким відповідач не є.

Додатково ПП Ліей-Дент звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем долучено до матеріалів справи сфальсифікований документ, а саме акт № 6 від 18.02.2020 (з фотографіями) про начебто фактично проведений у 2020 році демонтаж конструкції. Проте, у справі є долучений позивачем акт №7 від 14.05.2018 (з фотографіями) про фактично проведений демонтаж тієї ж самої конструкції, тими ж самими особами, того ж самого місця, але у 2018 році. Таким чином, у даному випадку має місце безперечний факт підроблення позивачем документів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 справу № 914/3391/20 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Мирутенко О.Л..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП Ліей-Дент на рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2021 у справі №914/3391/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 05.05.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 ГПК України.

Позивач та відповідач в строки, визначені судом, жодних заяв та клопотань не подали.

05.05.2021 КП Адміністративно-технічне управління подало суду відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/3238/21), у якому зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

12.05.2021 ПП Ліей-Дент подало заперечення на відзив на апеляційну скаргу (зареєстроване в канцелярії суду за вх. №01-04/3402/21)

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

Департаментом містобудування Львівської міської ради було виявлено порушення ПП Ліей-Дент вимог Порядку встановлення малих архітектурних форм (вивісок), затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.11.2016 № 1025, а саме: самовільно встановлено малу архітектурну форму (вивіску) на зовнішній поверхні будинку за адресою: просп. Червоної Калини, 64, у якої відсутній паспорт малої архітектурної форми (вивіски) та лист уповноваженого органу про відповідність.

У зв`язку з наведеним ПП Ліей-Дент була скерована вимога Департаменту містобудування Львівської міської ради від 02.01.2018 № 23/Р-2-85 (а.с. 17-18), якою було запропоновано відповідачу добровільно усунути допущене порушення в термін, зазначений у вимозі. У вказаній вимозі також містилось попередження про те, що у разі невиконання вимоги, вивіска буде демонтована примусово.

ПП Ліей-Дент вимоги Департаменту містобудування Львівської міської ради про демонтаж не виконало.

На підставі наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради від 29.01.2018 № 19 Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) (а.с. 20-23) КП Адміністративно-технічне управління здійснило демонтаж самовільно встановлених вивісок ПП Ліей-Дент, що підтверджується Актом проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 01.06.2018 № 7 (а.с. 2-25).

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради було виявлено порушення ПП Ліей Дент вимог ч.1 ст.16 ЗУ Про рекламу, а саме: самовільно встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку, на просп. Червоної Калини, 64.

У зв`язку із виявленими порушеннями ПП Ліей-Дент було скеровано вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-2-3795 від 26.12.2019 та №23/Р-2-3796 від 26.12.2019, якими було запропоновано відповідачу добровільно усунути допущені порушення у зазначений у вимогах термін (а.с. 13-16).

ПП Ліей-Дент вимог Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж не виконало.

На підставі наказу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 30.01.2020 № 9-Д Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами (а.с. 19) самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами ПП Ліей-Дент були демонтовані позивачем із залученням підрядних організацій, що підтверджується Актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій № 5 від 18.02.2020, № 6 від 18.02.2020 (а.с. 26-29).

Демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій та малих архітектурних форм (вивісок) проводив підрядник ФОП Флис Т.І. згідно з договорами про надання послуг №03/04/18 від 03.04.2018 та № 10/02/2020 від 10.02.2020.

Вартість робіт по демонтажу самовільно встановлених конструкцій та вивісок ПП Ліей-Дент склала 1920,00 грн, що підтверджується рахунками та актами надання послуг (а.с. 37-40).

Транспортування демонтованої малої архітектурної форми (вивіски) проводила підрядник ФОП Алєксєєва М. М. відповідно до договору про надання послуг №27/03/18 від 27.03.2018.

Вартість робіт по транспортуванню демонтованої вивіски ПП Ліей-Дент склала 1375,00 грн, що підтверджується рахунком, актом надання послуг.

Оплата позивачем витрат за демонтаж та транспортування самовільно встановлених вивісок та конструкції зовнішньої реклами в розмірі 3295,00 грн підрядникам ФОП Алєксєєвій М.М. та ФОП Флису Т.І. підтверджується копіями банківських виписок (а.с. 57).

Зберігання самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами та малих архітектурних форм (вивісок) на складі КП Адміністративно-технічне управління підтверджується копіями накладних № 54 від 01.06.2018, № 11 від 18.02.2020 на загальну суму 34272,00 грн;

З метою досудового врегулювання спору відповідачу скеровувались листи-вимоги про повернення витрат (а.с. 45-52), понесених КП Адміністративно-технічне управління у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням конструкцій, однак, відповідач не оплатив витрат КП Адміністративно-технічне управління, понесених у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами та вивісок ПП Ліей-Дент.

Загальна вартість витрат, понесених КП Адміністративно-технічне управління у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням конструкцій зовнішньої реклами та малих архітектурних форм (вивісок) ПП Ліей-Дент станом на 21.12.2020 склала 45080,40 грн з ПДВ, з яких:

- демонтаж рекламних конструкцій та вивісок 1920,00 грн;

- транспортування рекламних конструкцій та вивісок 1375,00 грн;

- зберігання конструкцій на складі 34272,00 грн;

- ПДВ 20 % 7513,40 грн.

Відповідач вартість понесених позивачем витрат не відшкодував.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення КП Адміністративно-технічне управління до суду з даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу" встановлено, що реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. Зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з статтею 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та у порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджені Кабінетом Міністрів України. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Відповідно до пункту 4.2.10. Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 569 від 21.05.2010 (надалі - Правила), підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами є у встановленому порядку виданий дозвіл.

Правила розміщення зовнішньої реклами в місті Львові розроблені відповідно до Законів України "Про рекламу", "Про довільну систему у сфері господарської діяльності", на підставі Типових правил розміщення зовнішньої реклами, і визначає порядок розміщення реклами, який є обов`язковим для всіх фізичних і юридичних осіб.

У пункті 5 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Аналогічні за змістом норми містяться у пункті 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, відповідно до якого зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що самовільно встановлений рекламний засіб рекламний засіб, розміщений без виданого у встановленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття робочим органом рішення про відмову у продовженні дозволу або виконавчим комітетом рішення про його скасування у встановлений термін.

У межах своєї компетенції Робочий орган (Департамент економічного розвитку ЛМР) забезпечує контроль за виконанням вимог Закону України Про рекламу, Типових Правил розміщення зовнішньої реклами, Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові усіма особами незалежно від форм власності та відомчої належності. Робочий орган уповноважений у сфері реклами звертатися до юридичних і фізичних осіб з вимогами про усунення виявлених порушень у визначений у вимогах термін.

Згідно з пунктом 8.1.1. Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові демонтажу підлягають самовільно встановлені рекламоносії, власник яких не виконав вимогу про демонтаж.

Як було зазначено вище, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради видав наказ від 30.01.2020 № 9-Д Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами, яким доручив КП Адміністративно-технічне управління демонтувати самовільно встановлені рекламні конструкції ПП Ліей-Дент в примусовому порядку.

На підставі вищезазначеного наказу самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами ПП Ліей-Дент були демонтовані позивачем із залученням підрядних організацій, що підтверджується Актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій № 5, №6 від 18.02.2020.

Згідно з пунктом 8.3. Правил,, примусовий демонтаж рекламних засобів проводиться власними силами Оператора (КП Адміністративно-технічне управління) або на його замовлення - підрядною організацією.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України Про рекламу вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок), затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 11.11.2016 № 1025 (надалі-Порядок), паспорт малої архітектурної форми (вивіски) - проектна документація, яка є підставою, для встановлення малої архітектурної Форми (вивіски). Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує КП Адміністративно-технічне управління.

Пунктом 1.7. Порядку передбачено, що самовільно встановлена мала архітектурна форма (вивіска) - елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, який розміщується з порушенням вимог діючого Порядку.

Пунктом 6.2. Порядку передбачено, що власникам самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) скеровуються вимоги уповноваженого органу (департаменту містобудування) про усунення допущеного порушення.

Пунктом 49 Типових правил розміщення реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 ро к у № 2067 визначається, що демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих правил здійснюється й у разі невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців, якими вони були встановлені.

Згідно з пунктом 6.6. Порядку, примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) організовує КП Адміністративно-технічне управління" за наказом уповноваженого виконавчого органу Львівської міської ради.

Згідно з пунктом 6.1. Порядку самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски) підлягають демонтажу.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано суду документів перелічених в п.1.7 «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок)», які б підтверджували правомірність розміщення спірних рекламоносіїв на зазначених вище об`єктах.

Відтак, на підставі наказу від 29.01.2018 № 19 Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) КП Адміністративно-технічне управління здійснило демонтаж самовільно встановлених вивісок ПП Ліей-Дент, що підтверджується Актом проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 01.06.2018 № 7.

Пунктом 8.4. Правил та пунктом 6.8. Порядку передбачено, що у разі відсутності власника (користувача) рекламного засобу, демонтованої вивіски при проведенні демонтажу, примірник акту про проведений демонтаж скеровується власнику (користувачу) рекомендованим листом за його місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, поштова кореспонденція, зокрема, накази № 19 від 29.01.2018, № 9-д від30.01.2020, вимоги № 23/Р-2-3795 від 26.12.2019, №23/Р-2-3796 від 26.12.2019, № 23/Р-2-85 від 02.01.2018 та Акти про проведення демонтажу були надіслані відповідачу за адресою: вул. Кульпарківська, 174/53, м. Львів.

Вказана адреса відповідає місцезнаходженню ПП Ліей-Дент, яке зазначене у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

ПП Ліей-Дент стверджує, що не отримувало вищевказаних документів, оскільки такі адресовані іншій юридичній особі з іншою організаційно-правовою формою, а саме, ТзОВ ЛІЕЙ-ДЕНТ.

Однак, суд не приймає вказані доводи ПП Ліей-Дент до уваги, оскільки ТзОВ ФІРМА ЛІЕЙ-ДЕНТ () знаходиться за іншою юридичною адресою: м. Львів, вул. Ярослава Мудрого, буд. 12А, та окрім іншої організаційно-правової форми має інше найменування ФІРМА ЛІЕЙ-ДЕНТ.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що незважаючи на не правильно зазначену організаційно-правову форму, у відправленнях правильно вказані найменування Ліей-Дент та юридична адреса відповідача, а тому, Наказ Департаменту містобудування № 19 від 29.01.2018 року, Наказ департаменту економічного розвитку № 9-д від 30.01.2020 року, а також вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-2-3795 від 26.12.2019 та №23/Р-2-3796 від 26.12.2019, вимога Департаменту містобудування Львівської міської ради № 23/Р-2-85 від 02.01.2018 та інші документи скеровувалися на юридичну адресу відповідача, а отже, він мав бути обізнаний про них.

Невірне зазначення організаційно-правової форми при правильних найменуванні та юридичній адресі мали б породити обґрунтований сумнів у відповідача стосовно того, що вказані документи адресовані не йому та його не стосуються. Саме в його інтересах було з`ясувати дані обставини та відповідним чином реагувати на ті чи інші накази та вимоги, адресовані йому. Лише помилка в зазначенні організаційно-правової форми в оформленні документів з врахуванням інших обставин, зокрема, вірної адреси, матеріалів фотофіксації, дозволяє зробити висновок, що вказані документи стосувались саме ПП Ліей-Дент, а не іншої особи.

Таким чином, відповідач несе наслідки ігнорування та неотримання адресованої йому кореспонденції.

Окрім того, відповідач не заперечує, що він орендує приміщення на пр.Червоної Калини, 64, де було виявлено факт самовільного встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами та малої архітектурної форми (вивіски) на зовнішній поверхні будинку.

Також скаржник зазначає, що приміщення, у якому розміщується стоматологічна клініка Ліей Дент орендується приватним підприємством Ліей-Дент у фізичної особи, котра є єдиним законним власником цього приміщення. Демонтовані конструкції, які містились на зовнішній стороні будівлі, були замовлені, придбані і встановлені ще у 2009 році безпосередньо власником даного приміщення. Відтак, усю відповідальність за встановлення та демонтаж таких конструкцій має нести власник приміщення , а не орендар.

Вищевказані доводи не підтверджені документально, таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги, з огляду на таке.

Пунктом 3 частини 2 статті 27 Закону України Про рекламу передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Як вбачається з фотосвітлин, які зображені на актах проведення демонтажу та вимогах Департаменту економічного розвитку та Департаменту містобудування на демонтованих конструкціях зовнішньої реклами та вивісках зображена інформація про надання юридичною особою стоматологічних послуг та назва юридичної особи, яка ці послуги надає, є саме Ліей-Дент, тобто, відповідач є тією особою, яка зацікавлена у розповсюдженні реклами про послуги, які надає, а також у розміщенні демонтованих рекламних засобів та вивісок.

На демонтованих вивісках зазначено зареєстроване найменування відповідача, що підтверджує те, що демонтовані вивіски і конструкції зовнішньої реклами належать саме відповідачу, відповідач є вигодонабувачем від вказаної реклами.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки ПП Ліей-Дент орендує приміщення на пр.Червоної Калини. 64 у фізичної особи для здійснення власної господарської діяльності з надання стоматологічних послуг за адресою проведення демонтажу рекламних засобів та вивісок, то саме в інтересах ПП Ліей-Дент були розміщені конструкції зовнішньої реклами, які інформують споживачів послуг про підприємницьку діяльність відповідача, а відтак, саме відповідач зацікавлений в розміщенні реклами, яка формує та підтримує інтерес споживачів до реклами послуг, які надає відповідач.

Пунктом 13.4. Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011, встановлено, що витрати з проведення демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, вивісок, їх транспортування та зберігання відшкодовують їх власники:

- за демонтаж та транспортування спеціальної конструкції - у розмірі фактичних витрат;

- за зберігання спеціальної конструкції - у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.

Зберігання самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами та малих архітектурних форм (вивісок) на складі КП Адміністративно-технічне управління підтверджується копіями накладних від 01.06.2018 № 54, від 18.02.2020 № 11.

Згідно з пунктом 8.5. Правил компенсація витрат оператора, який організував демонтаж або проводив самостійно демонтаж рекламного засобу, покладається на власника (законного користувача) демонтованого рекламного засобу.

Пунктом 6.11. Порядку передбачено, що компенсація витрат КП Адміністративно-технічне управління", пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски) покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальна вартість витрат позивача за демонтаж, транспортування та зберігання конструкцій зовнішньої реклами та малих архітектурних форм (вивісок) ПП Ліей-Дент склала 45080,40 грн., у тому числі ПДВ 20 % 7513,40 грн.

Згідно з приписами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Згідно ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний відшкодувати на вимогу суб`єкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.

Стаття 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що у діях відповідача наявний складу цивільного правопорушення.

У даній справі суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства Ліей-Дент залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2021 у справі №914/3391/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.Л. Мирутенко

О.С. Скрипчук