УХВАЛА

м. Київ

05.07.2021Справа № 910/10104/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали заяви Львівської міської ради про забезпечення позову

особа, яка може отримати статус учасника справи, Львівська обласна рада

Представники:

від заявника Коваленко Н.В.

від Львівської обласної ради Гасяк Я.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Львівська міська рада з заявою про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на будівлі на вулицях Й.Коциловського, 15а, О. Басараб, 2, Й.Коциловського, 30, Й.Коциловського, 32, Комаринця, 2а, В.Антоновича, 117, Житомирській, 8а, Гіпсовій, 40б, Антоновича, 80.

Заявник зазначив, що має намір пред'явити позов до Львівської обласної ради про витребування з власності Львівської обласної ради до комунальної власності Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради будівель та споруд, що розташовані за адресами: Й.Коциловського, 15а, О. Басараб, 2, Й.Коциловського, 30, Й.Коциловського, 32, Комаринця, 2а, В.Антоновича, 117, Житомирській, 8а, Гіпсовій, 40б, Антоновича, 80

Обґрунтовуючи мотиви заяви заявник послався на такі обставини.

Рішенням Львівської обласної ради від 08.07.2008 № 669 ухвалено надати згоду на прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області лікувальні заклади, серед яких, Львівський міський психоневрологічний диспансер (м. Львів, вул. Коциловського, 30), Комунальний дитячий туберкульозний санаторій (м. Львів, вул. Антоновича,80), Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій (м. Львів, вул. Коновальця,116), Комунальний будинок №1 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки (м. Львів, вул. Комаринця,2а), Комунальний будинок №2 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки (м. Львів, вул. Антоновича, 117).

Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2008 № 1939, з метою виконання ст.90 Бюджетного кодексу України та зважаючи на звернення Львівської обласної ради від 03.07.2008 року №02-вих/1231, вирішено погодити передачу у спільну власність Львівської обласної ради цих же закладів охорони здоров'я.

На виконання зазначеного рішення від 08.07.2008 № 669 та ухвали 10.07.2008 №1939 Управлінням охорони здоров'я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради, 19.09.2008 р. складено акт приймання-передачі закладів охорони здоров'я із зазначенням їх юридичної адреси, балансової та залишкової вартості, зокрема, Львівського міського психоневрологічного диспансеру (м. Львів, вул. Коциловського, 30, балансова вартість 1626062,00 грн., залишкова - 1492124,00 грн.); Комунального дитячого туберкульозного санаторію (м.Львів,вул. Антоновича,80, балансова вартість 634098,00 грн., залишкова - 601792,00 грн); Комунального дитячого ревмокардіологічного санаторію ( м. Львів, вул. Коновальця, 116, балансова вартість 920367,00 грн., залишкова - 886783,00 грн) ; Комунального будинку №1 м.Львова для дітей з порушенням центральної - нервової системи і порушенням психіки ( м. Львів, вул. Комаринця, 2а, балансова вартість 2497471,00 грн, залишкова - 2318769,00 грн ); Комунального будинку N22 м. Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки ( м. Львів, вул. Антоновича, 117, балансова вартість 1670515,00 грн, залишкова -1454898,00 грн).

На момент прийняття ухвали та підписання акту приймання-передачі, вказані в ухвалі міської ради заклади охорони здоров'я розташовувались за наступними адресами:

1. Львівський міський психоневрологічний диспансер за адресою: вул. Коциловського, 15а, вул. О.Басараб,2, вул.Коциловського,30/32;

2. Комунальний будинок №1 м.Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки за адресою: м.Львів, вул. Комаринця,2а;

3. Комунальний будинок №2 для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки за адресою: м. Львів, вул. Антоновича, 117; м. Львів, вул. Житомирська, 8а; м. Львів, вул. Гіпсова,40;

4. Комунальний дитячий туберкульозний санаторій за адресою: м.Львів, вул.Антоновича,80;

5. Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій за адресою: м.Львів, вул. Коновальця, 116; м.Львів,вул.Коновальця, 114.

При цьому, зазначені будівлі на балансі згаданих закладів охорони здоров'я ніколи не перебували та не обліковувалися, тому не входили і не могли входити до складу цілісних майнових комплексів цих закладів.

Зокрема, як вбачається із інвентаризаційних карток обліку основних засобів в бюджетних установах, балансоутримувачами будівель, в яких розташовувались заклади охорони здоров'я, були:

1. 6-та поліклініка м. Львова: вул. Коциловського,15а, вул. О.Басараб,2, вул.Коциловського,30/32 (Львівський міський психоневрологічний диспансер);

2. 4-та міська клінічна лікарня: м.Львів, вул. Комаринця,2а (Комунальний будинок И°1 м.Львова для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки) ; м. Львів, вул. Антоновича,117; м. Львів, вул. Житомирська, 8а; м. Львів, вул. Гіпсова,40 (Комунальний будинок №2 для дітей з порушенням центральної нервової системи і порушенням психіки); м. Львів, вул.Антоновича,80 (Комунальний дитячий ревмокардіологічний санаторій); м.Львів, вул. Коновальця, 116; м. Львів, вул. Коновальця, 114 (Комунальний дитячий туберкульозний санаторій).

Заклади охорони здоров'я розміщувалися у приміщеннях щодо яких виник спір, та які належали територіальній громаді міста Львова на праві комунальної власності, що підтверджується реєстраційними посвідченнями на об'єкти нерухомого майна у місті Львові на вул. Коциловського, 15а, вул. Антоновича,80, вул. Коновальця, 114/116, вул. Комаринця, 2а, вул. Антоновича, 117, вул. Житомирській, 8а, вул. Гіпсовій, 406, інвентаризаційними картками обліку основних засобів в бюджетних установах та ухвалою Львівської обласної ради народних депутатів 1-го демократичного скликання від 12.05.1993 №288.

Рішенням Львівської обласної ради без жодної на те правової підстави самовільно проведено розпоряджання спірними об'єктами, вилучено їх із комунальної власності територіальної громади м. Львова і передано у власність Львівської обласної ради, про що видано відповідні свідоцтва про право власності та проведено державну реєстрацію цього права власності. Вказане встановлено остаточними рішеннями у справах №910/3581/17 та №910/13969/18. Так, суди апеляційних та касаційних інстанцій у зазначених справах встановили незаконність та безпідставність набуття у власність Львівською обласною радою спірних об'єктів нерухомості.

Будівлі за адресами: вул. Й. Коциловського, 15а, вул. О.Басараб,2, вул. Коциловського, 30/32; м. Львів, вул. Комаринця, 2а; м. Львів, вул. Антоновича, 117; м. Львів, вул. Житомирська, 8а; м. Львів, вул. Гіпсова, 406; м. Львів, вул. Антоновича, 80; м. Львів, вул. Коновальця, 116; м.Львів,вул.Коновальця, 114 з комунальної власності територіальної громади м. Львова до спільної власності територіальних громад області не передавалися, тобто вибули без відповідного волевиявлення з боку Львівської міської ради.

Також, при розгляді справ №910/3581/17 та №910/13969/18 встановлено, що медичні об'єднання неодноразово змінювали найменування у зв'язку з прийняттям їх у спільну власність територіальних громад Львівської області Львівською обласною радою, а також, що Львівською обласною радою активно вчиняються дії, спрямовані на часткову реорганізацію та припинення діяльності цих закладів та подальшого продажу приміщень (вул. Коновальця, 114, вул. Коновальця, 116), у яких знаходяться заклади охорони здоров'я.

Такі дії Львівської обласної ради дають підстави вважати, що окрім приміщень по вул.Коновальця,114,вул. Коновальця, 116, як об'єкти приватизації шляхом аукціону можуть бути відчужені також і інші приміщення.

Так, 19.11.2019 Львівською обласною радою прийнято рішення №928 «Про реорганізацію комунального закладу Львівської обласної ради «Комунальний дитячий кардіоревматологічний санаторій» шляхом приєднання його до КНП ЛОР «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ», пунктом 6 якого внесено зміни в додаток 1 «Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад області для приватизації способом аукціону» до рішення обласної ради від 28.05.2019 № 852 «Про перелік об'єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації, та окремі майнові питання» та включено в перелік об'єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації, комплекс будівель та споруд загальною площею 704,1 кв.м., за адресою: вул. Є. Коновальця, 114, 116, м.Львів.

03.12.2019 до реєстру об'єктів малої приватизації у рубриці Продажі (Майно) на сайті РгоZогго внесено об'єкт малої приватизації номер UА-АR-Р-2019-12-03-000001-1 - комплекс будівель та споруд за адресою: м. Львів, вул. Коновальця Є., 114, 116.

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав будівлі та споруди, що розташовані за адресами: Коновальця, 114, Коновальця, 116 відчужені Львівською обласною радою до ТзОВ «Бізнес галерея «Лев», яке в подальшому відчужило вказані приміщення ТОВ «Скай дістрікт».

У випадку вчинення відповідачем дій щодо відчуження спірних об'єктів нерухомого майна виконання рішення у справі та відновлення порушених прав та інтересів позивача буде ускладнене та потребуватиме докладання значних зусиль і витрат, оскільки необхідно буде звертатись із новим позовом до суду про витребування майна від добросовісного набувача.

Львівська обласна рада заперечила проти вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Оцінюючи наведені заявником доводи на відповідність критерію ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд зазначає, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він має намір звернувся до суду. Сам факт продажу Львівською обласною радою комплексу будівель та споруд за адресами: вул. Коновальця, 114 та Коновальця, 116, не є свідченням наявності намірів продажу будівель та споруд за адресами: вулиці Й.Коциловського, 15а, О. Басараб, 2, Й.Коциловського, 30, Й.Коциловського, 32, Комаринця, 2а, В.Антоновича, 117, Житомирській, 8а, Гіпсовій, 40б, Антоновича, 80.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Львівської міської ради.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Львівській міській раді у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 05.07.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, протягом 10 днів з дня її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 09.07.2021.

Суддя С. А. Ковтун