ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року м.Дніпро

Справа № 904/3979/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 (прийняте суддею Золотарьовою Я.С., повне судове рішення складено 08.02.2021) у справі № 904/3979/20

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про відшкодування шкоди у розмірі 72 991, 37 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди та просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області грошові кошти у сумі 72991, 37 грн, які виплачені ОСОБА_1 з моменту призначення йому пенсії, тобто з 13.09.2016 по 31.05.2017 та судовий збір.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 у цій справі, позов задоволено повністю; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 72 991,37 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що на думку суду існує прямий наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо прийняття протиправних актів індивідуальної дії та збитками у вигляді надмірно виплаченої громадянину ОСОБА_1 пенсії у сумі 72 991,37 грн.

Саме у зв`язку із незаконним звільненням ОСОБА_1 з моменту призначення йому пенсії, тобто з 13.09.2016 по 31.05.2017 виникла переплата у розмірі 72 991,37 грн, що спричинило майнову шкоду позивачу, яка підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди у розмірі 72 991, 37 грн у справі № 904/3979/20 відмовити повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно матеріалів справи 29.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ через уповноважений структурний підрозділ, яким є ГУНП, із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992.

На підставі наданої заяви про призначення пенсії та доданих документів (грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення, копія паспорту та реєстраційного номеру, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка з ПФ, довідка з УПтаСЗН, довідка про навчання, довідка про склад сім`ї, копія трудової книжки, довідка ПАТ "Ощадбанк", заява-зобов`язання, анкета для пенсійного посвідчення, свідоцтво про хворобу, копія посвідчення учасника бойових дій, копія посвідчення дитини інваліда), ГУ ПФУ з 13.09.2016 було призначено пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з дати встановленої пунктом "б" статті 50 Закону № 2262-ХІІ, тобто з наступного дня після-звільнення зі служби.

Розмір призначеної пенсії складав 8 193, 59 грн згідно із пунктом "а" ч. 1 та ч. 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ. У подальшому ГУ ПФУ було проведено наступні перерахунки раніше призначеної пенсії, а саме: з 01.02.2017 у розмірі 8 817,09 грн; з 01.05.2017 у розмірі 8 849,59 грн.

При цьому, відповідно до абз. 5 п. 16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, передбачено, що орган, який призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Тобто, враховуючи вищезазначені положення законодавства, орган, що призначає пенсію, контролює і перевіряє правильність всіх документів, що подаються та відповідно у разі обґрунтованих сумнівів має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, остаточне рішення щодо відповідності поданих документів для призначення та нарахування пенсії вимогам Закону, приймається саме органами Пенсійного фонду.

Водночас, працівники цих органів Законом зобов`язані перевірити такі документи та нарахувати і призначити пенсію у відповідному розмірі (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 917/1860/17, а також інших судових рішеннях, зокрема рішеннях Господарського суду Кіровоградської області від 13.11.2019 у справі № 912/2448/19 та від 28.11.2019 у справі № 912/2704/19.

Після перевірки документів, які 03.10.2016 ГУНП було подано до ГУ ПФУ для призначення пенсії ОСОБА_1 , та з огляду на те, що зазначені документи ГУНП були оформлені та подані своєчасно, не містили недостовірних даних і документів, ГУ ПФУ прийняло рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 з 13.09.2016 у відповідності до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

На думку скаржника, з 13.09.2016 ОСОБА_1 законно отримував належну йому пенсію у відповідності до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 у справі № 804/6500/16 ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП з 12.09.2016.

11.05.2017 на адресу ГУ ПФУ супровідним листом за № 10/711 ГУНП направлено витяг з наказу ГУНП від 03.05.2017 № 151 о/с про поновлення на службі в поліції ОСОБА_1 .

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з моменту повторного прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції, на підставі наказу ГУНП-від 03.05.2017 № 151 о/с, ГУ ПФУ останньому була припинена виплата пенсії на час служби.

Апелянт зазначає, що законодавець у вищезазначених нормативно-правових актах чітко визначає підстави, за якими суми пенсій можуть бути визнані як такі, що сплачені надміру, та як наслідок можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягнуті на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку, а саме внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

При цьому, відповідальність за завдану майнову шкоду, передбачену положеннями ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідне розпорядження ГУ ПФУ щодо призначення 13.09.2016 пенсії ОСОБА_1 не визнано неправомірним з підстав незаконності звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції, у зв`язку із чим відсутня одна із складових цивільно-правової відповідальності, що давала б підстави для відшкодування ГУ ПФУ матеріальної шкоди у вигляді начебто завданих збитків.

На думку апелянта, в даному випадку відсутній сам факт надміру сплачених сум пенсій, та/або заподіяння шкоди ГУ ПФУ внаслідок повторного прийняття на службу ОСОБА_1 , а також відсутні докази, що вказували б на протиправну поведінку ГУНП в рамках даних спірних правовідносин, з огляду на той факт, що з 13.09.2016 року ОСОБА_1 законно отримував належну йому пенсію у відповідності до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХП, а виплата пенсії останньому припинена у зв`язку із повторним прийняттям на службу в Національну поліцію відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Також скаржник вважає посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на ч. 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ" є необґрунтованим, позаяк судом першої інстанції не встановлено факту несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також видачу недостовірних документів ГУНП щодо пенсіонера ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам ГУНП про те, що ГУ ПФУ зверталось до суду із позовом до громадянина ОСОБА_1 щодо повернення надміру сплачених сум пенсії.

При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 у справі № 212/6249/17 ГУ ПФУ було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 щодо стягнення сум надміру сплаченої пенсії.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, про відкриття апеляційного провадження у cправі повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 у справі № 904/3979/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи.

29.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через уповноважений структурний підрозділ, яким є Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, із поданням про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 (арк.с.8).

На підставі наданого подання про призначення пенсії, заяви про призначення пенсії та доданих документів (грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення, копія паспорту та реєстраційного номеру, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка з ПФ, довідка з УПтаСЗН, довідка про навчання, довідка про склад сім`ї, копія трудової книжки, довідка ПАТ Ощадбанк, заява-зобов`язання, анкета для пенсійного посвідчення, свідоцтво про хворобу, копія посвідчення учасника бойових дій, копія посвідчення дитини інваліда), Головним управлінням Пенсійного фонду України з 13.09.2016 було призначено пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з дати встановленої пунктом б статті 50 Закону № 2262-ХІІ, тобто з наступного дня після звільнення зі служби.

Розмір призначеної пенсії складав 8 193,59 грн згідно із пунктом а ч. 1 та ч. 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ. У подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України було проведено наступні перерахунки раніше призначеної пенсії, а саме: з 01.02.2017 у розмірі 8 817,09 грн; з 01.05.2017 у розмірі 8 849,59 грн.

В подальшому громадянин ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону № 5, в якому просив:

- визнати рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Національної поліції України в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

- визнати дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_1 протиправними;

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.08.2016 та зазначене в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, яке прийняте стосовно ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону № 5 від 31.08.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (Т-239451), начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 (Т-239451), на посаді начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 12 вересня 2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі № 804/6500/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону № 5 про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування рішень (висновків) та наказу, поновлення на посаді - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області оформлене протоколом ОП № 15.00017006.0033318 від 02.08.2016 та зазначене в розділі IV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, стосовно ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону № 5 оформлене протоколом ОП №15.00028109.0033318 від 31.08.2016, стосовно ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (Т-239451) начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції зі служби в поліції.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 (Т-239451) на посаді начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції з 12 вересня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12.05.2017 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за супровідним листом № 19/711 від 11.05.2017 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було надано витяг з наказу № 151 о/с від 03.05.2017 про поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді та зазначено вважати його поновленим на службі в поліції на посаді начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції з 12 вересня 2016 року на підставі зокрема постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі № 804/6500/16 та заяви ОСОБА_1 від 24.04.2017 (арк.с.11-12).

З 01.06.2017, тобто з місяця наступного за настанням обставин, які впливають на виплату пенсії, виплату пенсії ОСОБА_1 припинено.

Позивач зазначає, що у зв`язку із незаконним звільненням та поновленням на роботі ОСОБА_1 за рішенням суду, з моменту призначення йому пенсії, тобто з 13.09.2016 по 31.05.2017 виникла переплата пенсії у розмірі 72 991,37 грн, що спричинило майнову шкоду.

05.10.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 щодо стягнення переплати пенсії у сумі 72 991,37 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 по справі №212/6249/17 було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно рішень судів (Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду) було встановлено, що звільнення було незаконним. Але на момент звільнення відповідач насправді мав у розпорядженні тільки факт його звільнення і у зв`язку з цим підстави для звернення до органу Пенсійного Фонду для нарахування йому пенсії у відповідності до його статусу пенсіонера. На підставі припису норми вказаного вище закону (частина 2 ст.2 Закону №2262-ХІІ) так само, без будь-яких порушень чи фальсифікацій з боку відповідача, в свій час він був поновлений на роботі і це дані (на підставі яких було розпочато виплату пенсії та її припинено) є абсолютно легітимною аутентичною інформацією, що мала місце на підставі виниклих у законний спосіб правовідносин, яку ніяк не можна віднести до такої як подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї пенсіонера тощо (критерії кваліфікації інформації, яка вважається завідомо неправдивою у розумінні ч.3 ст.60 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року). Позивач отримав інформацію про підстави припинення пенсії точно в строк від органу який прийняв рішення про поновлення на роботі відповідача - від Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області (12.05.2017 як вказано вище). На підставі цього, позивач у відповідності до вимог закону припинив виплату пенсії відповідачу. У цій ланці подій та причинно-наслідкового зв`язку, що їх - ці події об`єднує, суд не вбачав якихось умисних дій з боку відповідача по введенню в оману державної установи з ціллю отримати безпідставні пенсійні виплати. Хронологія розвитку подій говорить тільки про те, що відповідач у встановлений законом та Конституцією держави України спосіб виборював свої права щодо поновлення на роботі, а в цей період цілком законно і підставно отримував пенсію, користуючись правами пенсіонера, наданими йому базовим у цих правовідношеннях ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року.

Рішення суду набрало законної сили.

14.05.2020 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №0400-0801-8/27865 (арк.с.15), в якій позивач просив відповідача перерахувати грошові кошти у сумі 72 991,37 грн на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області.

Відповідачем 01.06.2020 було надано відповідь № 3983/103/05-2020 на вищезазначену претензію (арк.с.18), в якій зазначено, що відповідач не є належною стороною, тому претензія задоволенню не підлягає.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статті 1166 Цивільного кодексу України та статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до приписів статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції тощо визначається Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до статті 10 цього Закону призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Підпунктом 5 пункту 6 Положення про головні управління Пенсійного Фонду України в автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2014 року № 40/26485 передбачено здійснення Головними управліннями в межах повноважень, передбачених законом, контролю за цільовим використанням коштів Фонду та інших коштів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення, призначає (перераховує) та виплачує пенсію військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 50 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Відтак пенсія громадянину ОСОБА_1 була призначена позивачем на підставі наказу про звільнення, який є протиправним та незаконним.

Так, зокрема постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі № 804/6500/16 було визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії № 2 оформлене протоколом ОП № 15.00017006.0033318 від 02.08.2016 та зазначене в розділі IV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, стосовно ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону № 5 оформлене протоколом ОП №15.00028109.0033318 від 31.08.2016 року, стосовно ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 року № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (Т-239451) начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції зі служби в поліції.

Також цією постановою було зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 (Т-239451) на посаді начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції з 12 вересня 2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення, підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Саме у зв`язку із незаконним звільненням ОСОБА_1 з моменту призначення йому пенсії, тобто з 13.09.2016 по 31.05.2017 виникла переплата у розмірі 72 991,37 грн, що спричинило майнову шкоду позивачу, яка підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 72 991, 37 грн.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що орган який призначає пенсію, контролює і перевіряє правильність всіх документів, що подаються, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, наказом т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (Т-239451) начальника Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції зі служби в поліції, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади.

На підставі наданого подання про призначення пенсії, заяви про призначення пенсії та доданих документів (грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення, копія паспорту та реєстраційного номеру, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка з ПФ, довідка з УПтаСЗН, довідка про навчання, довідка про склад сім`ї, копія трудової книжки, довідка ПАТ Ощадбанк, заява-зобов`язання, анкета для пенсійного посвідчення, свідоцтво про хворобу, копія посвідчення учасника бойових дій, копія посвідчення дитини інваліда), Головним управлінням з 13.09.2016 було призначено пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з дати встановленої пунктом б статті 50 Закону № 2262-ХП, тобто з наступного дня після звільнення зі служби.

Між тим, органи Пенсійного фонду не мають права надавати оцінку законності таких актів індивідуальної дії (наказ т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 ), оскільки відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 5 Закону України Про судоустрій і статус суддів унормовано, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тому саме суд, а не органи пенсійного фонду мають право надавати оцінку актам індивідуальної дії - їх законності, протиправності тощо.

З огляду на викладене, усі аргументи відповідача про те, що позивач перед призначенням пенсії був зобов`язаний перевірити документи, які відповідач надав позивачу для її призначення є необґрунтованими.

Також відхиляються судом посилання скаржника на ч. 1,2 ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 50 згаданого Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відсутність зловживань з боку пенсіонера ОСОБА_1 встановлена рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 року по справі №212/6249/17.

А отже, проаналізувавши наявні у справі докази апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що до правовідносин щодо стягнення надміру сплачених громадянину ОСОБА_1 сум пенсії не може бути застосовано порядок, передбачений статтею 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4.

При цьому суд зазначає, що призначення пенсії без протиправного наказу про звільнення, який в свою чергу було видано на виконання протиправних висновків атестаційних комісій було б неможливим в силу пункту б частини 1 статті 50 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

За наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що існує прямий наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо прийняття протиправних актів індивідуальної дії (наказ т.в.о. начальника Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.09.2016 № 253 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 ) та збитками позивача у вигляді надмірно виплаченої громадянину ОСОБА_1 пенсії у сумі 72 991,37 грн.

Та обставина, що рішенням суду відповідача було зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді саме з 12 вересня 2016 року, тобто з дня його звільнення, доводить, що таке звільнення було незаконним та відбулось на підставі протиправних документів, які в свою чергу й були підставою для призначення пенсії.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно відсутності його вини, як це передбачено ст. 1166 ЦК України, з огляду на наступне.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Дії (бездіяльність) відповідачів, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, шкода та причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою за заподіянням шкоди є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність елементів делікту свідчить про відсутність складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).

Аналогічний висновок щодо застосування положень статті 1176 ЦК України було висловлено Верховним Судом України у постанові від 22.06.2017 у справі № 6-501цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц.

Колегія суддів вважає, що позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена в постанові від 14.11.2019 по справі № 917/1860/17, на яку посилається скаржник, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки у цій справі не досліджувались обставини наявності прямого наслідкового зв`язку між діями відповідача щодо прийняття протиправних актів індивідуальної дії та збитками у вигляді надмірно виплаченої пенсії, а отже обставини цієї справи не є тотожними із обставинами справи № 904/3979/20.

Також апеляційний суд не приймає до уваги позиції Господарського суду Кіровоградської області, які викладені у рішеннях від 13.11.2019 у справі № 912/2448/19 та від 28.11.2019 у справі № 912/2704/19 на які посилається апелянт, оскільки такі позиції не є обов`язковими для апеляційного господарського суду.

Окрім того, обставини вказаних справ не є тотожними із обставинами справи № 904/3979/20.

За результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів встановила відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги. За встановлених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє решту доводів апеляційної скарги у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами, як того вимагає чинне законодавство.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 у справі № 904/3979/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 у справі № 904/3979/20 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, за винятком випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко