СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Справа № 922/1986/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Пуль О.А. , суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" (вх.№1696 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.05.2021, постановлену суддею Рильовою В.В. у приміщенні Господарського суду Харківської області, ухвалу підписано 27.05.2021, у справі №922/1986/21

за матеріалами позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки", село Сугарівське, Сахновщинський район, Харківська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгропротект", м. Шпола, Шполянський район, Черкаська область,

про визнання недійсними правочинів

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 передано матеріали позовної заяви №922/1986/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгропротект" за підсудністю до Господарського суду Черкаської області (18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307).

Суд першої інстанції з посиланням на приписи ч.ч. 1, 2 статті 27, ч.ч. 1, 4 статті 29 ГПК України зазначив, що відповідно до інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгропроект", є: 20603, Черкаська область, Шполянський район, місто Шпола, вулиця Нахімова, будинок 63-А; оскаржувані виконавчі написи від 16.10.2020 №3665 та від 09.10.2020 №3570 вчинені приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області у місті Черкаси. А тому місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Черкаської області, за місцезнаходженням відповідача - ТОВ "Украгропротект".

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, ПРАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 у справі №922/1986/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також, апелянт просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місце виконання виконавчого напису від 16.10.2020 №3665 про стягнення з ПРАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" заборгованості у розмірі 5723798,85 грн та виконавчого напису від 09.10.2020 №3570 про стягнення з ПРАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" заборгованості у розмірі 4581438,40 грн - є територія Харківської області, а тому вважає, що за приписами частин 1, 4 статті 29 ГПК України дана справа підсудна Господарському суду Харківської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя (суддя доповідач) Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 відкрито апеляційне провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 06.07.2021.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 у зв`язку з перебуванням судді Крестьянінова О.О. та судді Фоміної В.О. у відпустці, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя (суддя доповідач) Шевель О.В., суддя Тарасова І.В., суддя Пуль О.А.

В судове засідання 06.07.2021 учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Судом апеляційної інстанції вчинено всі необхідні дії щодо належного повідомлення учасників даної справи про розгляд апеляційної скарги 06.07.2021 шляхом направлення ухвал за адресами їх місцезнаходження, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, які отримані учасниками справи 15.06.2021 та 22.06.2021, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові повідомлення з відміткам про вручення адресатам (а.с. 63, 64 т.1)

Відповідно до статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що явка сторін обов`язковою судом не визнавалась та враховуючи належне повідомлення учасників даної справи, а також достатність матеріалів справи для об`єктивного, повного та всебічного розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" (вх.№1696 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 у справі № 922/1986/21 без участі учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Так, ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тобто, норми статті 27 ГПК України, передбачають правила загальної підсудності господарських справ, якими передбачено обов`язок позивача пред`явити позов до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, за умови, якщо Кодексом не передбачено інші правила територіальної підсудності при подачі тієї чи іншої справи.

Так, статтею 29 ГПК України передбачено альтернативну підсудність деяких категорій справ, згідно ч. 1 якої, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

З аналізу вищевказаної норми процесуального права вбачається, що альтернативною називається підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Позов може бути пред`явлений до одного із судів, визначених законом.

Положеннями статті 29 ГПК України також передбачено, що:

- позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів (ч. 2);

- позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням (ч. 3);

- позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 4);

- позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. 5);

- позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності (ч. 6);

- позови про відшкодування збитків, спричинених заходами забезпечення позову, можуть пред`являтися також за місцем застосування заходів забезпечення позову (до суду, який застосував відповідні заходи) (ч.7);

- позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч. 8);

- позови про відшкодування шкоди, заподіяної зіткненням суден, а також про стягнення сум винагороди за рятування на морі, можуть пред`являтися також за місцезнаходженням судна відповідача або порту реєстрації судна (ч. 9);

- позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна (ч. 10).

З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник на підставі укладених між сторонами договорів поставки сільськогосподарської продукції від 30.11.2018 №010/8 та від 27.08.2019 №02/8. Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку із невиконанням покупцем (позивачем у даній справі) зобов`язань за фінансовими аграрними розписками від 24.04.2020 на суму 5723798,85 грн та 21.05.2020 на суму 4581438,40 грн, які видані в забезпечення виконання позивачем власних фінансових зобов`язань за вищенаведеними договорами поставки, постачальником (відповідачем у даній справі) вжито заходи щодо примусового стягнення за фінансовими аграрними розписками та приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим Олександром Сергійовичем вчинено виконавчі написи № 3665 від 16.10.2020 на суму стягнення 5723798,85 грн та № 3570 від 09.10.2020 на суму стягнення 4581430,40 грн.

В цій справі, позивач заявляє чотири позовні вимоги, та просить суд:

- визнати недійсним правочин, вчинений на виконання договору поставки від 30.11.2018 № 010/8 у формі видаткової накладної від 02.04.2019 № 2068 на загальну суму 525268,82 грн з ПДВ;

- визнати недійсним правочин, вчинений на виконання договору поставки від 27.08.2019 № 02/8 у формі видаткової накладної від 25.04.2020 № 5404 на загальну суму 43260,00 грн з ПДВ;

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3665, вчинений ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області від 16.10.2020 щодо стягнення з ПРАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" на користь ТОВ "Украгропроект" заборгованості за аграрною розпискою від 21.05.2020 у розмірі 5723798,85 грн в частині стягнення суми у розмірі 43260,00 грн;

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3570, що вчинений ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області від 09.10.2020 щодо стягнення ПРАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" на користь ТОВ "Украгропроект" заборгованості за аграрною розпискою від 24.04.2020 у розмірі 4581430,40 грн в частині стягнення суми у розмірі 525268,82 грн.

Тобто, вимога про визнання недійсним правочину підлягає розгляду за правилами загальної підсудності, та не підпадає під перелік справ, який передбачений статтею 29 ГПК України.

Отже, звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним правочину, позивач зобов`язаний був дотриматись правил загальної підсудності, що передбачено ст. 27 ГПК України, та пред`явити позов до господарського суду за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як правильно встановлено судом першої інстанції адресою місцезнаходження відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгропроект", є: 20603, Черкаська область, Шполянський район, місто Шпола, вулиця Нахімова, будинок 63-А.

Водночас, вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, може бути пред`явлена позивачем за правилами альтернативної підсудності за місцем виконання виконавчого напису (ч. 4 ст. 29 ГПК України).

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, боржником за виконавчими написами, про визнання яких такими, що не підлягають виконанню заявлено у даній справі, є позивач, місцезнаходження якого є: Харківська, область, Сахновщинський район, село Сугарівське.

Тому, в даних правовідносинах місцем виконання виконавчих написів дійсно є Харківська область.

До того ж, дослідивши зміст позовної заяви, судом апеляційної інстанції встановлено похідний характер позовної вимоги про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, оскільки задоволення цієї вимоги напряму залежить від вимоги про визнання недійсними правочинів.

Однак, враховуючи, що подання позивачем позовної заяви з вимогою про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню за місцем виконання виконавчого напису є правом позивача, а не його обов`язком, а також з огляду на похідний характер цих позовних вимог від вимог про визнання недійсними правочинів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо порушення позивачем правил загальної підсудності та необхідності передачі даної справи до Господарського суду Черкаської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Обставини, встановлені колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги не призвели до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги спростовуються висновками викладеними у даній постанові.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що у Рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що обставини встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи не призвели до задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного судового акту, тому ухвала Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 у даній справі залишається колегією суддів без змін, як така, що відповідає завданню господарського судочинства, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з`ясуванню всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 у справі № 922/1986/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.07.2021

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова