ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/687/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Підприємства об`єднання громадян "Мегаполіс" Громадської організації "Харківська обласна організація всеукраїнської організації Союз осіб з інвалідністю України", м.Харків,
до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, смт Покотилівка Харківського району Харківської області,
про стягнення 1558731,10 грн,
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян "Мегаполіс" Громадської організації "Харківська обласна організація всеукраїнської організації Союз осіб з інвалідністю України", м.Харків, 03.03.2021 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 687/21 від 03.03.2021) до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, смт Покотилівка Харківського району Харківської області, про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу № 03-01/17 від 17.01.2017 в розмірі 1558731,10 грн, з яких: 1222832,50 грн - основний борг; 216014,16 грн - пеня; 42112,32 грн - 3% річних; 77772,12 грн - інфляційні збитки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору та приписів чинного законодавства, не здійснив оплату поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2021 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/687/21 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання та встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду від 29.04.2021, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі № 922/687/21 продовжено до 07.06.2021.

Ухвалою господарського суду від 27.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі закрито; розгляд справи по суті призначено на 29.06.2021.

Про час та місце призначеного судового засідання представник позивача був повідомлений під розписку 27.05.2021.

У судове засідання, яке відбулося 29.06.2021, представники позивача та відповідача не з`явились; про причину неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Тобто, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи, судом засобами поштового зв`язку направлялись копії ухвал від 09.03.2021, 19.04.2021, 29.04.2021 та 27.05.2021 на юридичну адресу останнього: 62458, Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка, вул. Тімірязева, буд. 3, зазначену в позовній заяві, і яка зазначена як місцезнаходження підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду від 09.03.2021 було отримано представником відповідача, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, копії ухвал від 19.04.2021, 29.04.2021 та 27.05.2021, надіслані на адресу відповідача, не були вручені адресатові у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Водночас, ухвали суду від 09.03.2021, 19.04.2021, 29.04.2021 та 27.05.2021 були опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, відповідач не був обмежений у доступі до інформації про дату і час проведення судових засідань, і відповідно мав змогу надати суду відзив на позовну заяву або клопотання відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України з обґрунтованими поясненнями причин неможливості бути присутнім у судових засіданнях. Тобто відповідач мав змогу ознайомитися зі змістом ухвал самостійно, навіть якщо ухвали в паперовому вигляді ним не було отримано.

За таких обставин вбачається, що судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог розділу VI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, погодженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, а тому відповідач, у розумінні вимог ст. 120 ГПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

17.01.2017 між Комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (відповідач) та Підприємством об`єднання громадян "Мегаполіс" Громадської організації "Харківська обласна організація всеукраїнської організації Союз осіб з інвалідністю України" (попередня назва Підприємство "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", позивач) було укладено Договір купівлі-продажу товару № 03-01/17.

Предметом Договору, згідно п. 1.1, було тверде паливо (паливні гранули), які позивач, як продавець, зобов`язався передати у власність відповідача, як покупця, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити вищезазначене тверде паливо.

Також 17.01.2017 між сторонами було укладено Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору), протокол відповідності договірної ціни (Додаток № 2).

Відповідно до п. 3.1 Договору, поставка кожної окремої партії товару здійснюється на підставі Специфікації та заявки покупця.

За умовами п. 3.2 Договору, продавець відвантажує партію товару та здійснює його постачання своїми силами. Транспортування товару здійснюється за рахунок продавця. Продавець невідкладно попереджає покупця про незаплановані затримки і перешкоди та строки усунення перешкод.

Розвантаження товару в місці поставки здійснюється силами покупця (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору, переходом права власності на товар є момент підписання представниками сторін видаткової накладної. Разом з товаром продавець повинен передати покупцю видаткову накладну (п. 3.5 Договору).

Як свідчать матеріали справи, позивач відповідно до п.п. 3.1-3.5 Договору купівлі-продажу товару № 03-01/17 від 17.01.2017, у період з 10.01.2017 по 28.02.2017 відвантажив відповідачу продукцію.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується двостороннє підписаними видатковими накладними: № МГ-Г17 від 28.02.2017, № МГ-Г16 від 24.02.2017, № МГ-Г15 від 22.02.2017, № МГ-Г14 від 17.02.2017; № МГ-Г13 від 16.02.2017, № МГ-Г12 від 13.02.2017, № МГ-Г11 від 09.02.2017, № МГ-Г10 від 07.02.2017, № МГ-Г09 від 03.02.2017, № МГ-Г08 від 31.01.2017, № МГ-Г07 від 27.01.2017, № МГ-Г06 від 24.01.2017, № МГ-Г05 від 20.01.2017, № МГ-Г04 від 18.01.2017, № МГ-Г03 від 16.01.2017, № МГ-Г02 від 13.01.2017, № МГ-Г01 від 10.01.2017.

Щодо кількості, якості товару жодної претензії з боку покупця не було.

Відповідно до п. 2.2 Договору, розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

Згідно з п. 2.4 Договору, покупець перераховує на рахунок продавця 100% вартості кожної окремої партії товару протягом 30 банківських днів після фактичного отримання товару згідно видаткових накладних.

Проте, оплату за отриманий товар відповідач здійснив не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1222832,50 грн, що підтверджується підписаним з обох сторін актом звірки від 31.12.2019.

Відповідно до п. 5.1 Договору, усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

08.01.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за №6 щодо сплати заборгованості за Договором купівлі-продажу № 03-01/17 від 17.01.2017 у строк до 31.12.2020.

Зазначена претензія була одержана відповідачем того ж дня, про що свідчить відповідний запис на першій сторінці претензії, скріплений печаткою підприємства відповідача та підписом його представника, проте, залишилася без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Факт передачі позивачем на користь відповідача товару за Договором купівлі-продажу № 03-01/17 від 17.01.2017 та його вартість підтверджується матеріалами справи.

Строк оплати товару визначено умовами Договору (п. 2.4), а також Специфікацією № 1 (п. 2.3), та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1222832,50 грн основного боргу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У п. 4.1 Договору сторони визначили, що вони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, встановлену умовами цього Договору, а також нормами чинного законодавства.

Згідно з п. 4.2 Договору, у разі порушення покупцем термінів оплати товару, визначених цим Договором, покупець сплачує продавцю за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діє у період порушення строків виконання зобов`язань, від суми Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з оплати товару, позивачем здійснено нарахування пені за період прострочення з 31.12.2019 по 22.02.2021 в розмірі 216014,16 грн.

Суд не погоджується з періодом розрахунку пені, здійсненого відповідачем, оскільки згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Таким чином, період часу за який можна нараховувати пеню складає 6 місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, але законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, враховуючи, що умовами Договору купівлі-продажу (п. 2.4) передбачено умови та строки оплати кожної окремої партії товару, пеня також повинна обчислюватися окремо по кожній партії товару, з урахуванням часткових оплат за кожною видатковою накладною. При цьому, початком періоду нарахування пені має бути день, наступний за останнім днем, у який зобов`язання щодо оплати кожної окремої партії товару мало бути виконане.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися судом як установлення цим договором іншого, ніж передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховуються штрафні санкції, а відтак період нарахування пені у даному випадку не може перевищувати шестимісячного строку.

Таким чином, нарахування позивачем пені за період з 31.12.2019 по 22.02.2021 на заборгованість, що виникла у 2017 році, не відповідає вимогам діючого законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені через її невірне нарахування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми права, позивачем здійснено нарахування та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 42112,32 грн та інфляційні збитки в розмірі 77772,12 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки за допомогою онлайн системи "Ліга-Закон", суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 42112,32 грн - 3% річних та 77738,24 грн інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

В частині стягнення 33,88 грн інфляційних втрат позовні вимоги не підлягають задоволенню через погрішність нарахування.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємства об`єднання громадян "Мегаполіс" Громадської організації "Харківська обласна організація всеукраїнської організації Союз осіб з інвалідністю України" в частині стягнення 1222832,50 грн основного боргу, 42112,32 грн - 3% річних та 77738,24 грн інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 216014,16 грн пені та 33,88 грн інфляційних втрат суд вважає за необхідне у позові відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (62458, Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка, вул. Тімірязева, буд. 3; ) на користь Підприємства об`єднання громадян "Мегаполіс" Громадської організації "Харківська обласна організація всеукраїнської організації Союз осіб з інвалідністю України" (61166, м.Харків, пр. Науки, буд. 36; ) - заборгованість за Договором купівлі-продажу № 03-01/17 від 17.01.2017 в розмірі 1342683,06 грн (у тому числі: 1222832,50 грн основного боргу, 42112,32 грн - 3% річних та 77738,24 грн інфляційних втрат), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 20140,25 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 216014,16 грн пені та 33,88 грн інфляційних втрат у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "05" липня 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар