ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 911/813/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

представники сторін у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021 про відмову у відкритті провадження

у справі №911/813/21 (суддя Щоткін О.В.)

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни

до Виконавчого комітету Васильківської міської ради

про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області звернулась фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна (далі - ФОП Кожем`яко О.М.) з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради, в якому просить суд визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021.

ФОП Кожем`яко О.М. вважає, що вказане рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради порушує право позивача на користування земельною ділянкою, а також право на здійснення підприємницької діяльності в малій архітектурній формі, яка належить ФОП Кожем`яко О.М. Також, на думку позивача, у відповідача відсутні повноваження на прийняття рішення, яке є предметом спору.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про визнання недійсним рішення

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- позивачем не заявлено позовних вимог майнового характеру, а лише вимога про визнання рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021 - недійсним;

- у свою чергу приписи статті 20 ГПК України не передбачають можливості оскарження рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень в процесі виконання ним владних управлінських функцій;

- спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, є Закон України «Про благоустрій населених пунктів», який наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів;

- за таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказаний спір є спором щодо оскарження акта суб`єкта владних повноважень, прийнятого під час здійснення ним публічно-управлінських функцій і носить публічно-правовий характер;

- оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, у її прийнятті відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України відмовлено, а також роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду з урахуванням ст. 20 КАС України

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021 у справі №911/813/21 і прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що оспорювань рішення зачіпає приватно-правовий інтерес та зумовлює для позивача припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер (право власності на належне позивачу майно (тимчасову споруду), право на ведення господарської діяльності та прав сервітуту на земельну ділянку, на якій воно розташовано), у зв`язку з чим спір належить до розгляду в порядку господарського судочинства, а саме Господарським судом Київської області.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №911/813/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021, розгляд справи призначено на 13.05.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 13.05.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.05.2021 у справі №911/813/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 справу №911/813/21 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи відкладено на 03.06.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. 03.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.06.2021 у справі №911/813/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 справу №911/813/21 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю., розгляд справи відкладено на 15.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 розгляд справи відкладено на 29.06.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 29.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.06.2021 у справі №911/813/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 справу №911/813/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 отримана учасниками справи, а саме:

- Фізичною особою-підприємцем Кожем`яко Ольгою Миколаївною - згідно рекомендованого поштового повідомлення 856, Васильківською міською радою - згідно рекомендованого поштового повідомлення 490, а виконавчим комітетом Васильківської міської ради - згідно рекомендованого поштового повідомлення 643.

Явка учасників спору в судове засідання

В судове засідання 29.06.2021 учасники справи, а саме: фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна, Васильківська міська рада, виконавчий комітет Васильківської міської ради, представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк - не надходили.

Ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, з метою дотримання строків розгляду спору на ухвалу суду першої інстанції, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників учасників справи не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

До Господарського суду Київської області звернулась фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна (далі - ФОП Кожем`яко О.М.) з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради, в якому просить суд визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021.

ФОП Кожем`яко О.М. вважає, що вказане рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради порушує право позивача на користування земельною ділянкою, а також право на здійснення підприємницької діяльності в малій архітектурній формі, яка належить ФОП Кожем`яко О.М. Також, на думку позивача, у відповідача відсутні повноваження на прийняття рішення, яке є предметом спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про визнання недійсним рішення

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, у її прийнятті відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України відмовлено, а також роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду з урахуванням ст. 20 КАС України.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувала ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття «право» та «охоронюваний законом інтерес» особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Ч. 1-4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень», згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначається як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, як справу адміністративної юрисдикції розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами правовідносин, у яких хоча б один з них законодавчо уповноважений приймати рішення, надсилати приписи, давати вказівки, обов`язкові до виконання іншими учасниками правовідносин.

Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. (вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 927/999/19).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, які досліджені судом апеляційної інстанції виключно щодо оцінки спірних правовідносин в контексті підстав наявності або відсутності процесуальних умов для застосування судом першої інстанції п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, фізична особа-підприємець Кожем`яко Ольга Миколаївна звернулась до суду першої інстанції з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради, в якому просить суд визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021. ФОП Кожем`яко О.М. вважає, що вказане рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради порушує право позивача на користування земельною ділянкою в порядку суперфіцію, а також право на здійснення підприємницької діяльності в малій архітектурній формі, яка належить ФОП Кожем`яко О.М. на праві власності.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що спір у даній справі фактично стосується незгоди позивача із оскаржуваним ним рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про звільнення території від самовільно встановленої споруди по вулиці Грушевського біля будинку 8 (Швидко Гроші) в місті Василькові» № 98 від 23.02.2021, яким зобов`язано позивача звільнити земельну ділянку від розташованого на ній майна (малої архітектурної форми), отже, спір стосується належного позивачу майна та земельної ділянки, щодо якої у позивача оформлено відповідний договір суперфіцію. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідні документи були долучені позивачем до позову, і позивач посилався на них в обґрунтування підстав позову, вказуючи на наявність саме порушених його прав як власника тимчасової споруди та користувача на умовах суперфіцію земельної ділянки, щодо яких він реалізує обумовлені законом права згідно належних правових підстав, що відповідно, вказує на наявність приватноправового спору стосовно належного позивачу майна (малої архітектурної форми) та земельної ділянки, яка перебуває у позивача у користуванні на наведеній ним правовій підставі - договорі суперфіцію.

При цьому, в контексті переданого позивачем на вирішення господарського суду спору, предметом спору є рішення, щодо якого позивачем, як власником певного майна та користувача земельної ділянки, у певний період часу вчинені певні дії цивільно-правового характеру.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в частині визначення адміністративної юрисдикції заявленого спору, - є помилковими, оскільки позивачем оскаржується рішення, прийняте відповідачем,яким зобов`язано позивача звільнити земельну ділянку від розташованого на ній майна (малої архітектурної форми), отже, спір стосується належного позивачу майна та земельної ділянки, щодо якої у позивача оформлено відповідний договір суперфіцію.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Також,слід зазначити, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Оскільки позовні вимоги позивача заявлено на захист порушеного, на його думку, права власності на певне визначене майно (малу архітектурну форму) , яка розташована на земельній ділянці , щодо якої позивач також вказував наявність у нього певних обумовлених законом прав землекористувача, а на підставі оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень зобов`язано позивача звільнити земельну ділянку від розташованого на ній майна (малої архітектурної форми), то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, адже спір у цій справі є господарсько-правовим і належить до юрисдикції господарських судів, оскільки вимоги позивача у вказаній справі випливають із відносин, які мають приватноправовий характер.

Так, оскаржуваним рішенням зобов`язано позивача звільнити земельну ділянку від розташованого на ній майна (малої архітектурної форми), щодо якого позивачем наголошується на законності його розміщення, а отже, спірне рішення стосується об`єктів, щодо яких позивач заявляє певні речові права власника та користувача, а тому оспорюване рішення є лише наслідком реалізації сторонами у справі заявлених прав на спірне майно, а тому така справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що переданий позивачем на вирішення спір носить ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду в силу приписів п. 6 частини першої ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково застосував п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, постановивши оскаржувану ухвалу, яка підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду Київської області від 23.03.2021 у справі № 911/813/21 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України. Також, оскільки судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті позовної заяви, керуючись правами, наданими ч. 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, справа передається на розгляд суду першої інстанції - до господарського суду Київської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кожем`яко Ольги Миколаївни на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021 про відмову у відкритті провадження у справі № 911/813/21 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.03.2021 про відмову у відкритті провадження у справі у справі № 911/813/21 - скасувати.

3. Матеріали справи № 911/813/21 повернути до Господарського суду Київської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано: 09.07.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

Є.Ю. Шаптала