ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.07.2021 Справа № 920/576/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

до - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області,

про стягнення 205 091 грн 99 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 31.05.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 175 726 грн 38 коп. боргу, 18275 грн 29 коп. пені, 4489 грн 32 коп. 3% річних, 6601 грн інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 27.04.2020 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який укладений шляхом підписання заяви-приєднання (надалі Договір).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено електричну енергію по Договору, відповідачем електричну енергію було прийнято, однак за неї не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору. Тому це є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача зазначених вище сум.

Ухвалою суду від 01.06.2021 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідач 18.06.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не ухиляється від сплати коштів за фактично використану електричну енергію мешканцями гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , та навпаки вживає заходів для внесення змін до кошторису. Тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Також, відповідачем до суду надано докази сплати боргу за березень 2021 року, а саме платіжне доручення № 4 від 01.06.2021 на суму 49054 грн 32 коп.

Позивач 29.06.2021 надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що після звернення з позовом відповідач дійсно сплатив 49054 грн 32 коп. Проте за травень 2021 року відповідач заборгував 45095 грн 28 коп., а тому позивачем здійснене нове нарахування і заборгованість склала 171731 грн 34 коп.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 27.04.2020 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який укладений шляхом підписання заяви-приєднання (а.с.16-29).

Сторонами суду не надано доказів, що Договір визнавався недійсним у судовому порядку, а тому Договір підлягав обов`язковому виконанню сторонами.

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Позивач поставив, а відповідач споживав електричну енергію з квітня 2020 року по квітень 2021 року на суму 504 870 грн 36 коп., що підтверджується листами Філії «Сумський міський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії за вказаний вище період та рахунками на оплату (а.с.30-45).

Відповідно до п. 6.2 Договору відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами даного Договору.

Відповідно до п.п.2 п. 7.2 Договору позивач зобов`язується обчислювати та виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбаченому Договором. Натомість, відповідач в свою чергу, відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком до Договору, має оплатити рахунок позивача за фактично спожиту електричну енергію у строк, визначений у рахунку, але не білше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

Відповідач частково оплатив заборгованість, а саме сплатив 329 143 грн 98 коп., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.146-151).

Позивачем до матеріалів справи надано довідку нарахувань та оплат по активній електроенергії відповідачем по Договору (а.с.52).

Оскільки відповідач заборгованістьв розмірі 175 726 грн 38 коп. не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України (Підстави звільнення від доказування) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Вказані обставини визнаються сторонами в заявах по суті та підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Тому зазначені обставини є такими, що встановлені судом.

В той же час, після звернення позивача до суду з позовною заявою відповідач сплатив борг за березень 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 01.06.2021 на суму 49054 грн 32 коп. Позивачем вказані обставини підтверджуються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Тому провадження в частині стягнення 49054 грн 32 коп. заборгованості підлягає закриттю, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а справа розглядається по суті стосовно заборгованості в розмірі 126 672 грн 06 коп.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо основної заборгованості.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо доводів позивача про те, що за травень 2021 року відповідач заборгував 45095 грн 28 коп., тому позивачем здійснене нове нарахування і заборгованість, з урахуванням вказаної суми, склала 171 731 грн 34 коп.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 ст. 46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач у позовній заяві визначив періодом стягнення заборгованості 30.04.2020 31.04.2021. В позовній заяві позивачем не зазначалось порушення відповідачем зобов`язань по Договору у травні 2021 року.

До заяви про збільшення позовних вимог застосовуються загальні вимоги до позовної заяви, в тому числі про напаравлення її відповідачу, викладення окремим документом тощо. Оскільки позивачем вказаних вимог не дотримано, а також не надано заяви про зміну предмету позову порушення Договору відповідачем саме у травні 2021 року, то суд розглядає позовні вимоги саме в межах заявленного у позові позивачем періоду з 30.04.2020 по 31.04.2021.

Наданий позивачем рахунок за травень 2021 року судом не досліджується і не оцінюється, оскільки не входить в предмет дослідження у даній справі.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що відповідач фінансується за рахунок коштів Державного бюджету та здійснює перерахування платежів за спожиту електроенергію від мешканців гуртожитку.

Суд звертає увагу, що стороною Договору (який є діючим) є саме відповідач. Крім того, суд не приймає доводи відповідача і з огляду на те, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно ж до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір. Позивачем відповідачу було поставлено за період з 30.04.2020 по 31.04.2021 електричну енергію по Договору на суму 126 672 грн 06 коп. Відповідачем електричну енергію було прийнято, однак за неї не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору та вищезазначених норм матеріального права. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу.

Отже, відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на 126 672 грн 06 коп., заявлена позовна вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно 3 % річних та інфляційних втрат.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.55-59).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 4489 грн 32 коп. 3% річних, 6601 грн інфляційних втрат (загальний період з 12.05.2020 по 26.05.2021) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Додатком № 3 до Договору (Комерційна пропозиція) визначено, що у разі порушення відповідачем термінів оплати, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені (а.с.53-54).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 18275 грн 29 коп. пені (загальний період з 12.05.2020 по 26.05.2021) є правомірною та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому витрати позивача із сплати судового збору у розмірі 3076 грн 38 коп., враховуючи, що частина боргу сплачена відповідачем після звернення позивачем із позовом до суду, покладаються на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за платіжним дорученням № 4291 від 30.04.2021 у розмірі 4717 грн 66 коп., що є більшим на 1641 грн 28 коп. ніж передбачено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України сума надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про стягнення 205 091 грн 99 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, буд 23, м. Суми, 40000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, 40004, ) 126 672 грн 06 коп. боргу, 18275 грн 29 коп. пені, 4489 грн 32 коп. 3% річних, 6601 грн інфляційних втрат, 3076 грн 38 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про стягнення 49054 грн 32 коп. боргу закрити провадження у справі.

4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1641 грн 28 коп., про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 06.07.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко