ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 Справа № 917/621/21

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», 36008, м. Полтава, вул. Комарова 2а, Код

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАТЕПЛО», 36014, м. Полтава, вул. Новозіньківська, 5Б-К, Код

про стягнення 958 047,37 грн.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. TOB «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БІОЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ» (36015, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Старокотелевська, буд. 2 Код ),

2. Полтавська міська рада (36000, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ СОБОРНОСТІ, будинок 36, Код )

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

Позивач: Стасовська Н.І., посвідчення адвоката № 2273 від 24.07.18р., представник ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго"

Відповідач: не з"явився

Третя особа (Полтавська міська рада): Пономаренко А.В., посвідчення № 1721 від 22.03.21р.

Третя особа (TOB «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БІОЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ»): не з`явилися

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАТЕПЛО» про стягнення 958 047,37 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії № 2Т від 30.12.2020, зокрема, 882 352,69 грн. боргу, 32 518,93 грн. пені, 7 881,64 грн. 3% річних та 35 294,11 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою від 26.04.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 13.05.21, залучити до участі у справі №917/621/21 TOB «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БІОЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ», Полтавську міську раду як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

07.05.21 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

В підготовчому засіданні 13.05.21 представник позивача озвучив та підтримав заяву про забезпечення позову.

В підготовчому засіданні 13.05.21 заява про забезпечення позову не вирішена.

Ухвалою від 13.05.21 суд для надання учасникам справи викласти позицію щодо позову та поданої заяви про забезпечення позову відклав підготовче засідання на 10.06.2021 р.

18.05.21 від третьої особи - Полтавської міської ради - надійшли пояснення у справі.

В підготовчому засіданні 10.06.21 суд, розлянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

В підготовчому засіданні 10.06.21 суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, відмовив в її задоволенні, про що зазначено в ухвалі від 10.06.21.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Інші заяви по суті учасники справи не подавали.

У підготовчому засіданні, 10.06.2021р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 10.06.2021р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/621/21, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 29.06.2021.

В судовому засіданні 29.06.21 суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, пояснення третьої особи, з`ясував обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив докази, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Позивачем позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Третя особа (Полтавська міська рада) проти задоволення позову заперечила.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 29.06.21р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

30.12.2020 між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (надалі позивач) і ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» (надалі «Теплопостачальна організація», відповідач) укладено договір № 2Т купівлі-продажу теплової енергії (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору: «Теплогенеруюча організація» зобов`язується передати у власність «Теплопостачальній організації» теплову енергію, а «Теплопостачальна організація» зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію на умовах цього Договору».

Відповідно до пункту 1.2. Договору: «Теплова енергія, що постачається за цим Договором, використовується «Теплопостачальною організацією» для постачання теплової енергії та постачання гарячої води різним категоріям споживачів.

Використання теплової енергії, придбаної за цим Договором для інших потреб не є предметом цього Договору».

Згідно з пунктом 2.1. Договору: ««Теплогенеруюча організація» передає щомісячно, починаючи з « 01» січня 2021 року по « 15» квітня 2021 року теплову енергію «Теплопостачальній організації» в обсязі до 4 266,84 Гкал».

На виконання умов Договору за період з 01.01.2021 по 15.01.2021 позивач поставив теплову енергію відповідачу в обсязі 1 027,81687 (бюджетні установи: 3,08345 та населення (житлові будинки): 1024,73342) Гкал на загальну суму 882 352,69 грн., що підтверджується актами перевірки вузла комерційного обліку теплової енергії від 31.12.2020 та від 15.01.2021; актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками від 31.01.2021.

Відповідно до пункту 2.2. Договору: «Облік теплової енергії, переданої «Теплогенеруючою організацією» у теплові мережі «Теплопостачальної організації», визначається за показниками теплового лічильника, встановленого на межі балансової належності мереж теплопостачання».

Згідно з частиною 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 03.10.2007 № 1198: «межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем».

20.11.2020 сторонами договору складено акт прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії № 964, відповідно до висновку якого монтаж вузла комерційного обліку теплової енергії виконано згідно проекту № 22-2020-ТМ, узгодженим ДП «Полтавастандартметрологія». Вузол комерційного обліку теплової енергії прийнято на абонентський (комерційний) облік з 20.11.200 по 11.11.2024.

31.12.2020, 15.04.2021 складено акти перевірки вузла комерційного обліку теплової енергії в присутності представника відповідача та знято показання приладу на момент обстеження.

Відповідно до пунктів 2.5. та 2.6. Договору: «У разі ненадання «Теплопостачальною організацією» підтверджених обсягів реалізованої теплової енергії по об`єктам оснащеними приладами обліку в розрізі категорії споживачів, «Теплогенеруюча організація» проводить розрахунок обсягу спожитої теплової енергії по розрахунковому тепловому навантаженню згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.5.).

Передача-приймання щомісячних обсягів теплової енергії в розрізі категорій споживачів оформлюється 2-х стороннім актом між «Теплогенеруючою організацією» і «Теплопостачальною організацією» до 5 числа місяця наступного за звітним (п. 2.6.)».

Так, позивачем на адресу відповідача 01.02.2021 направлено рахунки на оплату № АВ-190 від 31.01.2021 та № АВ-191 від 31.01.2021 та акти приймання-передачі теплової енергії № АВ-357 від 31.01.2021 та № АВ-359 від 31.01.2021, які отримано відповідачем 08.02.2021 (згідно з даними УКРПОШТИ, отриманими з сайту https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

Позивач вказує, що на дату звернення до суду, акти приймання - передачі теплової енергії підписані з боку відповідача на адресу позивача не поверталися.

Згідно з пунктом 2.7. Договору: «У разі неповернення «Теплопостачальною організацією» Акту приймання передачі теплової енергії в 5-денний термін, він, підписаний «Теплогенеруючою організацією» в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання «Теплопостачальній організації» теплової енергії».

Відповідно до умов Договору, акти приймання-передачі теплової енергії № АВ-357 від 31.01.2021 та № АВ-359 від 31.01.2021 вважаються оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджують факт надання/постачання позивачем теплової енергії.

У пункті 4.1 Договору сторони передбачили, що оплата за отриману у поточному місяці теплову енергію здійснюється шляхом 100% оплати до 10 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі рахунку та акту, складеного відповідно до умов Договору.

Відповідно до абзацу пункту 4.1. Договору: «Оплата за теплову енергію здійснюється «Теплопостачальною організацією» шляхом перерахування коштів у розмірі 100% вартості теплової енергії, заявленої на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється до останнього числа місяця, що передує розрахунковому, у розмірі повної вартості теплової енергії очікуваного обсягу споживання теплової енергії на підставі отриманого у Теплогенеруючої організації рахунку.

Так, на виконання пункту 4.1. Договору позивачем представнику відповідача надано рахунки № АВ-18733/01 та № АВ-18734/01 на проведення попередньої оплати за теплову енергію за січень 2021 року. Вказані рахунки отримав особисто директор ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» Пороскун О.М. 30.12.2020 (копії рахунків з власноручним підписом директора додані до позову).

«Остаточний розрахунок за минулий період здійснюється Теплопостачальною організацією на підставі виставленого Теплогенеруючою організацією рахунку відповідно до даних показів приладів обліку, які фіксуються в терміни та способи, передбачені Договором, протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунка. Якщо сума передоплати перевищує вартість фактично спожитої теплової енергії, різниця зараховується в рахунок наступних платежів.

За підсумками розрахункового місяця Теплогенеруюча організація оформляє та направляє акт приймання-передачі спожитої теплової енергії» (абзаци 2,3 пункту 4.1. Договору).

«Вартість теплової енергії, що передається «Теплогенеруючою організацією» «Теплопостачальній організації», визначається шляхом добутку обсягу придбаної теплової енергії на тарифи, встановлені «Теплогенеруючій організації» уповноваженим органом для відповідної категорії споживачів, чинні протягом періоду придбання зазначеного обсягу теплової енергії» (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору: «Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць».

Згідно з пунктом 3.3. Договору: «Тарифи на теплову енергію встановлюються постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП)».

«У випадку зміни тарифів «Теплогенеруюча організація» повідомляє про це «Теплопостачальну організацію» в порядку визначеному законодавством і розрахунок проводиться з дня встановлення нових тарифів. Нові тарифи є обов`язковими до застосування і набувають чинності для Сторін без укладання додаткових угод» (пункт 3.4. Договору).

Щодо тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Згідно зазначених вище норм, а також згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі - Порядок) Національною комісією державного регулювання у сфері комунальних послуг підприємству «Полтаватеплоенерго» постановами встановлювалися тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення), які діяли протягом спірного періоду.

Згідно з п. 1 Порядку він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Відповідно до п.п. 11) п. 5 Порядку: «одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці теплової енергії (1 Гкал) відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на відшкодування втрат, планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу».

Відповідно до п. 1.4. Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 № 1174: «одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам (з урахуванням обсягів теплової енергії, що споживається ліцензіатом для потреб інших видів діяльності), визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу;

… тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання - вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат, які встановлюються НКРЕКП без урахування податку на додану вартість».

Так, протягом спірного періоду діяли наступні тарифи на теплову енергію для потреб населення та бюджетних установ, а саме:

одноставковий тариф на теплову енергію для потреб населення 1 526,37 грн/Гкал (без ПДВ);

одновставковий тариф на теплову енергію для потреб бюджетних установ 1 406,99 грн/Гкал (без ПДВ).

Вказані тарифи встановлені для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269. Зазначена постанова набрала чинності 01.12.2020.

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на сайті НКРЕКП https://www.nerc.gov.ua та на сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» http://te.pl.ua/ в розділі «ТАРИФИ».

Як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» не проведено попередньої оплати за теплову енергію на січень 2021 року. Крім того, відповідачем не проведено оплати за рахунками від 31.01.2021 за фактично отриману теплову енергію, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 882 352,69 грн.

Пунктом 6.2. Договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, зокрема: «За внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених п. 4.1. Договору, Теплопостачальна організація сплачує Теплогенеруючій організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, включаючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Теплопостачальна організація зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума пені та фінансових санкцій зазначається у розрахунковому документі окремим рядком».

Крім того, 25.02.2021 позивач направляв відповідачу листа щодо існуючої заборгованості та акти звірки розрахунків за спожиту теплову енергію (копії листа та акта додані до позову).

Позивач вказує, що протягом березня 2021 року позивачем відповідачу направлялися листи про вжиття ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» заходів щодо завершення розрахунків за спожиту теплову енергію, але вказані листи позивача залишилися без відповіді.

Позивачем на суму заборгованості, відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства, нараховано пеню, 3% річних та втрати від інфляції, зокрема: пеня за січень 2021 року в розмірі 32 518,93 грн., 3% річних за січень 2021 року в розмірі 7 881,64 грн. та інфляційні втрати за період з січня по березень 2021 року в розмірі 35 294,11 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, з урахуванням суми основного боргу, пені, 3% та втрат від інфляції склала 958 047,37 грн.

Відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву та жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79 ГПК України.

Від Полтавської міської ради, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, надійшли пояснення у справі, в яких зазначено наступне.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії від 30.12.2020 року №21 (далі - Договір), укладеного між позивачем і відповідачем і стосовно якого виник спір, сторонами встановлено і є обов`язковим для виконання на підставі ч.ч. 1 2 ст. 193 Господарського Кодексу України ст.ст.525, 526, 629 Цивільного Кодексу України:

- п.2.1: Позивач передає щомісячно, з 01.01.2021 до 15.04.2021 року, Відповідачу теплову енергію ( надалі - енергія) у зазначеному обсязі;

- п.2.2: облік поставленої Позивачем енергії визначається за показниками теплового лічильника;

- п.2.6: передача-приймання щомісячних обсягів енергії оформляється 2-стороннім актом між позивачем та відповідачем до 5 числа наступного за звітним;

- п.3.1: вартість енергії визначається згідно тарифів, чинних протягом періоду придбання зазначеного обсягу енергії;

- п.4.1: оплата здійснюється відповідачем на умовах 100 відсоткової попередньої оплати до останнього числа місяця на підставі отриманого рахунку Позивача; остаточний розрахунок за минулий період здійснюється відповідачем на підставі рахунку позивача відповідно до даних показів приладу обліку, які фіксуються на умовах договору (п.2.6), протягом 5 роб. днів з дня отримання рахунку; за підсумками розрахункового місяця Позивач оформляє та направляє відповідачу акт приймання-передачі спожитої енергії;

- п.5.2: позивач зобов`язаний передати відповідачу обсяг енергії в межах, зазначених у п.2.1 договору;

- п.5.4: позивач має право припинити постачання енергії Відповідачу у разі невиконання останнім п. 4.1 договору тощо.

Що стосується зауважень до розрахунків пені та 3% річних, то третя особа зазначає про неправильне визначення початку періоду прострочення виконання зобов`язання та кількості днів прострочення тощо.

На думку третьої особи, за умови, якщо позивачем буде доведено належне оформлення розрахункових документів; документи про підтвердження фактичних даних приладів обліку енергії саме на цю дату та належність підпису на рахунках на оплату №№ АВ-18733/01 б/д та АВ-І8734/01 б/д уповноваженому представнику відповідача, то датою отримання цих документів слід вважати 30.12.2020 року, а згідно з абз.2 п.4.1договору остаточні розрахунки здійснюються протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунку, у даному випадку (з урахуванням новорічних свят) це буде 11.01.2021 і з цієї дати починається перебіг строку прострочення виконання зобов`язання з оплати за Договором, а позивач помилково рахує з 01.01.2021 року.

Також у поясненнях зазначено, що позивачем надано у додатках таблицю Обсягів енергії спожитої відповідачем за спірний період, але в ній, на думку представника третьої особи, не зазначено на підставі яких документів вказані попередній і поточний показники вузла обліку та чи погоджено такі показники з відповідачем на дату їх зняття (фіксування) тощо, оскільки в додатках до позову міститься лише копія Акту приймання-передачі енергії №АВ-357 лише від 31.01.2021 (а не станом на 15.01.21, як зазначено у обсягах).

У наданих позивачем у якості доказів копій Актів звірок №№ 25, 26, про надіслання яких відповідачу також не надано доказів, але й взагалі йде мова стосовно Актів про надання виробничих послуг №АВ-33508 та ін., копії яких взагалі не надано позивачем, а і про правову природу існування яких у даних правовідносинах не йдеться ні у Договорі, ні в інших документах позивача, а тому не відомо чи стосуються вони даного спору взагалі.

У наданих позивачем у якості доказів копіях актів перевірки вузла обліку енергії також є невідповідності до належного їх оформлення:

- від 31.12.2020 року: не зазначено повних реквізитів представника відповідача (Споживача), його повноваження на підписання цього документу та відсутність печатки;

- від 15.01.2021 року також не зазначено прізвища представника відповідача та нечитабельний текст його резолютивної частини.

До того ж, позивач надає до позову копію свого листа до відповідача від 25.02.2021 року №30.1-13/301, з тексту якого вбачається, що цей лист був відповіддю на звернення відповідача (копії якого з якихось причин позивач не надав) і в якому, вочевидь, були якісь обґрунтування чи заперечення невиконання умов Договору, що є важливим для вирішення у цьому спорі.

Що стосується укладеного між позивачем та відповідачем договору, то третя особа зазначає, що за правовою природою укладений між сторонами спору Договір є поєднанням договорів купівлі-продажу та постачання, а тому на нього поширюються норми не лише статті 655 ЦК України, яка закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму; істотними умовами договору купівлі- продажу є умови про предмет та ціну, а й норми статті 901 ЦК України: договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по- друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

З огляду на зазначене, у даних спірних правовідносинах необхідно встановити, чи виконані були умови договору обома сторонами щодо взятих на себе зобов`язань, а саме:

- чи постачав позивач своєчасно енергію і у передбачених обсягах, і яким документом це підтверджується;

- чи визнав цей документ відповідач, а якщо ні то з яких причин обґрунтованих чи ні;

- чи своєчасно знімалися (і ким) показники приладів обліку енергії і чи фіксувалося це підписами саме уповноважених на це представників сторін;

- чи своєчасно надсилалися позивачем відповідачу рахунки на оплату та акти і яким документом це підтверджено;

- чи належно були оформлені позивачем розрахункові документи ( наявність на них обов`язкових реквізитів (оскільки у деяких наданих позивачем до позову додатках відсутні дати документів; періоди постачання тощо);

- чи дотримано строки перевірки вузла обліку енергії (саме у спірний період) і чи є всі необхідні на них реквізити сторін тощо;

- наявність документів, які підтверджують факт надіслання позивачем відповідачу рахунків та актів (наявність опису цих документів тощо).

На думку представника третьої особи, з доданих до позовної заяви додатків не вбачається наявність належних та допустимих доказів про дотримання(виконання) позивачем належним чином своїх договірних зобов`язань, які також стали однією з причин (якщо не головною) про неможливість виконання відповідачем його зобов`язань тощо.

Більше того, якщо у неможливості виконання відповідачем умов Договору буде встановлена вина самого позивача (його представників) в частині неналежного оформлення розрахункових та інших документів тощо, то взагалі ставиться під сумнів не лише обґрунтованість стягнення заявлених санкцій шляхом їх зменшення, а й обґрунтованість задоволення таких позовних вимог взагалі.

Представник третьої особи вважає, вважає, що відповідач діяв в інтересах населення міста, яке є членами Полтавської територіальної громади, та бюджетних установ, що вбачається з Договору, і при доведеності ним факту несвоєчасного отримання оплати від населення за спожиті комунальні послуг, у даному випадку опалення житлових будинків у опалювальний період, то вважаємо за необхідне відповідачу клопотати по перенесення строків виконання зобов`язань (відстрочку, розстрочення боргу) з урахуванням вимог чинного законодавства, у тому числі Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» тощо.

З огляду на існування переписки між сторонами спору, з урахуванням того, що копію листа відповідача позивач у якості доказу не надав, можливо припустити про існування між сторонами якихось розбіжностей, що не виключає і відносно істотних умов договору.

Представник третьої особи вважає, що позивач не надав суду достатніх доказів, які б свідчили про дотримання ним встановлених, як законодавством так і Договором, норм як постачальником енергії та вжиття ним всіх необхідних мір щодо задоволення даного позову і з огляду на це заперечує проти заявлених позовних вимог за безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю.

Позивач надав суду заперечення на пояснення третьої особи, в яких висловив свої заперечення щодо позиції третьої особи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Укладений між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ТОВ «Полтаватепло» правочин щодо купівлі - продажу теплової енергії за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, зокрема частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами частини шостої статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є суб`єктом природної монополії (суміжного ринку) та діє на підставі виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії.

Крім того, відповідно до чинного законодавства, Позивач є теплогенеруючою, теплопостачальною та теплотранспортуючою організацією в розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) як суб`єкт господарювання діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Відповідно до абзацу 4 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 25 цього Закону також визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії зі споживачами.

Згідно з частиною 4 Порядку користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Так, позивачем в обґрунтування свої позовних вимог надано копія договору № 2Т купівлі-продажу теплової енергії від 30.12.2020.

На сторін, за умовами договору, покладено взаємні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1.1. Договору: «Теплогенеруюча організація» зобов`язується передати у власність «Теплопостачальній організації» теплову енергію, а «Теплопостачальна організація» зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію на умовах цього Договору».

З позовної заяви слідує, що відповідач порушив умови договору, зокрема, пункт 4.1. розділу 4, в частині проведення розрахунку за отриману ним теплову енергію.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», одним з основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання пункту 4.1. Договору позивачем представнику відповідача (директору ТОВ «Полтаватепло») особисто надано рахунки № НОМЕР_1 та № АВ-18734/01 на проведення попередньої оплати за теплову енергію за січень 2021 року. Про отримання вказаних рахунків свідчить особистий підпис Пороскуна О.М. на рахунках з вказівкою: «Отримав О.М. Пороскун…підпис…30.12.2020».

Враховуючи заперечення третьої особи з цього приводу, у суду відсутні підстави для відхилення цього доказу як неналежного та недопустимого.

Щодо обліку теплової енергії, то відповідно до умов Договору, зокрема пункту 2.2.: «Облік теплової енергії, переданої «Теплогенеруючою організацією» у теплові мережі «Теплопостачальної організації», визначається за показниками теплового лічильника, встановленого на межі балансової належності мереж теплопостачання».

Відповідно до пункту 3 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем.

Вузол комерційного обліку теплової енергії прийнято ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на абонентський облік згідно з актом, складеним сторонами від 20.11.2020.

Показники з вказаного вузла обліку знято сторонами та зафіксовано в актах перевірки вузла комерційного обліку теплової енергії від 31.12.2020 та від 15.01.2021. Обсяг спожитої теплової енергії також відображено в актах приймання-передачі теплової енергії та рахунках від 31.01.2021, які на виконання умов Договору направлялися позивачем відповідачу поштою для проведення останнім остаточних розрахунків.

Щодо пояснень представника третьої особи щодо правильності оформлення позивачем вказаних документів, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов Договору (п. 4.1.) за період з 01.01.2021 по 15.01.2021 позивач поставив теплову енергію відповідачу на загальну суму 882 352,69 грн. що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії № АВ-357 від 31.01.2021, №АВ-359 від 31.01.2021 та рахунок на оплату теплової енергії (Централізоване опалення/постачання гарячої води) житлових будинків (мікрорайон 109), вул. Новозіньківська, 5 Б-К за №АВ-191 від 31.01.2021 на суму 876 946,82 грн, а також рахунком на оплату теплової енергії (Централізоване опалення/постачання гарячої води) бюджетних установ (мікрорайон 109), вул. Новозіньківська, 5 Б-К за №АВ-190 від 31.01.2021 на суму 5 405,87. Разом за січень передано теплової енергії за Договором на суму 882 352,69 грн.

Вказані акти та рахунки направлені відповідачу рекомендованим листом.

Встановлюючи факт надання позивачем теплової енергії відповідачу, судом враховується наступне.

Судом встановлено, що перелічені вище акти приймання-передачі підписані та скріплені печатками позивачем (Теплогенеруючою організацією) в односторонньому порядку.

Чек «Укрпошти» від 01.02.2021 засвідчує факт надання послуг поштового зв`язку з відправлення відповідачу ТОВ «Полтаватепло» рекомендованим листом актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків на оплату за період з 01 по 15 січня 2021.

Рахунки та акти за січень 2021 відповідач отримав 08.02.2021, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту «Укрпошти» розділу «Пошук поштових відправлень» за ідентифікатором 261.

Згідно з пунктом 2.7. Договору у разі неповернення «Теплопостачальною організацією» Акту приймання передачі теплової енергії в 5-денний термін, він, підписаний «Теплогенеруючою організацією» в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання «Теплопостачальній організації» теплової енергії.

За таких обставин, суд, з урахуванням п. 2.7. Договору, вважає акти приймання-передачі теплової енергії за січень 2021 року оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і такими, що підтверджують факт надання Теплопостачальній організації теплової енергії.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів погашення боргу відповідачем не надано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність основного боргу по Договору купівлі-продажу теплової енергії № 2Т від 30.12.2020 в розмірі 882 352,69 грн., строк оплати якого настав, відповідач не надав будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 6.2. Договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, зокрема, за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених п. 4.1. Договору, Теплопостачальна організація сплачує Теплогенеруючій організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, включаючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Теплопостачальна організація зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума пені та фінансових санкцій зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем заявлені до стягнення: пеня в розмірі 32 518,93 грн. за загальний період з 01.01.2021 по 11.04.21, 3% річних в розмірі 7 881,64 грн. за загальний період з 01.01.2021 по 11.04.21, та заборгованість із застосуванням індекса інфляції за загальний період з 01.01.2021 по 31.03.21 в розмірі 35 294,11 грн. (розрахунки в матеріалах справи).

Судом встановлено, що 3 % річних та інфляційних втрат нараховано позивачем правильно. Отже позовні вимоги про стягнення 7 881,64 грн. трьох відсотків річних та 35 294,11 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що пеня нарахована позивачем правильно, належна до стягнення сума пені становить 32 518,93 грн. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманої теплової енергії.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з пенею, 3 % річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 958 047,37 грн.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог п. 2) ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, покладається в сумі 14 370,71 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаватепло» (вул. Новозіньківська, 5 Б-К, м. Полтава, 36014 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, ) 882 352,69 грн основний борг, 32 518,93 грн пеня; 7 881,64 грн 3% річних; 14 370,71 грн - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.07.21

Суддя Киричук О.А.