РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2021Справа № 910/4675/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна багатопрофільна компанія «Транссервіс»

про стягнення 47270,27 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна багатопрофільна компанія «Транссервіс» про стягнення 47270,27 грн, з яких: 40195,56 грн боргу, 1754,06 грн пені, 2352,44 грн 7% штрафу, 773,17 грн 3% річних, 2195,04 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив послуги зі зберігання за договором про зберігання вантажу № 103/1 від 28.12.2011.

Суд своєю ухвалою від 01.04.2021 відкрив провадження у справі № 910/4675/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.12.2011 державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» (порт) та товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна багатопрофільна компанія «Транссервіс» (клієнт) уклали договір про зберігання вантажу № 103/1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору порт забезпечує зберігання на складських площах порту вантаж клієнта - вугілля марки «AM» у кількості 208 тонн, який передано порту на

відповідальне зберігання слідчими органами відділу Луганського міськвідділу управління

МВС України Луганської області за актом приймання-передачі від 28.09.2010, а клієнт оплачує порту за зберігання, роботи (послуги) на умовах та у строки, обумовлені договором.

В п. 4.4 Договору сторони передбачили, що оплата за зберігання вантажу проводиться відповідачем протягом 5-ти банківських днів від виставлення портом рахунку, щомісячно протягом усього строку зберігання.

На виконання умов укладеного договору, у період з січня 2020 року по грудень 2020 року порт виставив відповідачу 12 (дванадцять) рахунків на загальну суму 40195,56 грн за зберігання 208 тонн вугілля (рахунки № 202/11 від 31.01.2020 на суму 3404,54 грн; № 442/11 від 29.02.2020 на суму 3184,90 грн; № 746/11 від 31.03.2020 на суму 3404,54 грн; № 925/11 від 30.04.2020 на суму 3294,72 грн; № 1091/11 від 31.05.2020 на суму 3404,54 грн; № 1276/11 від 30.06.2020 на суму 3294,72 грн; № 1541/11 від 31.07.2020 на суму 3404,54 грн; № 1787/11 від 31.08.2020 на суму 3404,54 грн; № 1986/11 від 30.09.2020 на суму 3294,72 грн; № 2177/11 від 31.10.2020 на суму 3404,54 грн; № 2377/11 від 30.11.2020 на суму 3294,72 грн; № 2566/11 від 31.12.2020 на суму 3404,54 грн).

Після звернення позивача з цим позовом до суду, відповідач не сплатив 40195,56 грн боргу.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 40195,56 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.2 Договору у разі несплати порт має право стягнути з клієнта пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 банківських днів порт має право стягнути з клієнта додатково штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 1754,06 грн пені та 2352,44 грн штрафу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягають 773,17 грн 3% річних та 2195,04 грн інфляційних втрат..

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна багатопрофільна компанія «Транссервіс».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна багатопрофільна компанія «Транссервіс» (вул. Вишняківська, 13, оф. 1, м. Київ, 02140, код 30694565) на користь державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (вул. Портова, 7, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, код 01125815) 40195,56 грн боргу, 1754,06 грн пені, 2352,44 грн штрафу, 773,17 грн 3% річних, 2195,04 грн інфляційних втрат, 2270,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун