УХВАЛА

06 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 925/967/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість "Благоустрій" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021

за позовом Товариства

до: виконавчого комітету Черкаської міської ради;

комунального підприємства "Черкаська служба чистоти" Черкаської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство вперше звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №925/967/20 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2021 вперше подану касаційну скаргу

Товариства на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №925/967/18 повернуто скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

15.06.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство вдруге звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №925/967/20 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження.

Товариство у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постановах від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, від 18.12.2018 у справі №9901/657/18. Разом з тим вказана правова позиція була вміщена у справах про визнання протиправним та скасування Указу Президента України, які не є аналогічними обставинам даної справи. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, що переглядається. Скаржник вважає, що наявні підстави для касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частиною другою статті 287 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм права, а саме: частин другої-п`ятої статті 13, статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України; статті 20 Господарського кодексу України; статей 5, 14, 162 ГПК України; статті 4, частини першої статті 15, пункту 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; частини третьої статті 351 Закону України "Про відходи"; пункту 55 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; пункту 32 Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1173.

Також скаржник вважає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки дана справа становить значний суспільний інтерес для громади міста Черкаси, на підставі того, що незаконне рішення органу місцевого самоврядування про продовження дії договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території міста Черкаси з комунальним підприємством "Черкаська служба чистоти" Черкаської міської ради, без проведення конкурсу на конкурентних засадах, вплинуло, в першу чергу, на формування необґрунтованого тарифу за вказані послуги для споживачів - жителів міста Черкаси.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначеними у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі оскарження судового рішення суду на підставі пунктів 1-4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник має вказати висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; або обґрунтувати необхідність відступлення від такого висновку; або зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, або наявність пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому скаржник, як свідчить зміст касаційної скарги, зазначаючи як підставу для відкриття касаційного провадження пункт 1 частиною другою статті 287 ГПК України, не вказує у касаційній скарзі постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування згаданих вище норм права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству слід навести висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій у вирішенні даного спору.

Крім того, згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі №925/967/20 прийнята 09.03.2021, дата складання повного тексту постанови - 17.03.2021, а тому строк на її оскарження закінчився 06.04.2021.

Касаційна скарга вдруге подана 15.06.2021, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 отримана ним 29.03.2021, що підтверджується інформацією з сайту https://track.ukrposhta.ua та копією конверта в якому надійшла оскаржувана постанова.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Факт неусунення скаржником недоліків вперше поданої касаційної скарги шляхом незазначення передбачених ГПК України підстав касаційного оскарження, що стало підставою її повернення, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження судового рішення, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою скаржника.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення. Отже, заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Належних доводів та доказів наявності особливих та непереборних обставин, що підтверджують поважність причини пропуску скаржником строку касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021, ним не наведено.

Слід зауважити, що можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Оскільки скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку, що клопотання Товариства про поновлення строку на касаційне оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №925/967/20 задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно: навести висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та надати докази на підтвердження своїх доводів щодо поновлення строку на оскарження та навести інші підстави для поновлення строку.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Товариства на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість "Благоустрій" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №925/967/20 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість "Благоустрій" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість "Благоустрій", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова