ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021м. ДніпроСправа № 904/5379/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 201 600 грн. 24 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) плату за користування вагонами у розмірі 201 600 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 024 грн.00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

- взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України та договором № ПР/М-17-2/1-651/НЮдч/3377 від 13.11.2017 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна Придніпровської залізниці";

- в липні 2019 року за накладними №№ 39609482, 33984741, 33988882, 50458066, 43103142, 43110873, 43114735, 43092360, 47617725, 47609227, 47590229, 47568340, 47590187, 47593595, 47590195, 47609284 на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибували вагони з вантажем "лом чорних металів" власності АТ "Укрзалізниця".

- 07.07.2019 о 16 год.15 хв. на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано вагони №№ 65282485, 65731531, 66793134, 67916437, 67703736, 6595238, 65335804, 65384315. Факт подавання вищевказаних вагонів зафіксовано пам`яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 № 697;

- 10.07.2019 о 05 год. 10 хв. на під`їзну колію відповідача було подано вагони №№63223069, 60046265, 63692503, 67169045, 67675835, 63676910, 67662577, 63849483. Даний факт підтверджено пам`яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 № 706. Пам`ятки форми ГУ-45 №№ 697, 706 підписані представником вантажовласника без заперечень;

- за весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника станцією Кривий Ріг-Головний нарахована плата за користування вагонами більше 15 діб за відомостями форми ГУ-46 №№ 22129670, 26129678, 29129685, 22129671, 26129679, 31129689 у сумі 201 600 грн. 00 коп., які у добровільному порядку відповідачем не сплачені;

- при цьому, відомості плати форми ГУ-46 відповідач підписав із запереченнями, згідно з якими: "ПАТ "АМКР" відмовляє в сплаті плати за користування вагонами, так як вагони прибули на підприємство з ознаками підроблених номерних знаків та згідно з ухвалою суду № 210/3931/19 знаходяться під арештом";

- позивач зазначає, що наведене відповідачем заперечення не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999.

Враховуючи викладене, позивач наполягає на стягненні з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 201 600 грн. 00 коп.

Крім того, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 28819/21 від 10.06.2021), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та судові витрати покласти позивача, посилаючись на наступне:

- перелічені в позовній заяві вагони відповідно до Постанови старшого слідчого Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 10.07.2019 та ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 по справі № 210/3931/19 є арештованими; місце зберігання вагонів - територія ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". При цьому, як слідує з тексту ухвали, представник АТ "Укрзалізниці" (Куктенко О.А.) підтримав відповідне клопотання слідчого про арешт вагонів та просив суд його задовольнити;

- відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості конфіскації майна;

- 19.12.2019 представник відповідача, в порядку статті 220 КПК України, звернувся до слідчого з клопотанням від 16.12.2019 (вих. № УД/1-147/19) надіслати на адресу АТ "Укрзалізниця" офіційного листа з вимогою припинити нарахування сплати, а також звернутися до суду з клопотанням про зміну місця зберігання вагонів;

- постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровські області від 19.12.2019 зазначене клопотання було задоволено частково; враховуючи "необхідність запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення арештованого майна, яке є речовим доказом, зміна місця зберігання зазначених вагонів (напіввагонів) може зашкодити виконанню завдань кримінального провадження". При цьому, слідчий погодився направити лист позивачу, в якому роз`яснити суть такого заходу забезпечення кримінального провадження;

- в своєму листі за № 2/3645-ДТ від 19.12.2019, адресованому начальникові СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" слідчий зокрема зазначив, що постановою слідчого вагони визнані речовими доказами у кримінальному проваджені, вказано, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення та відчуження. В листі слідчий звернув увагу про тимчасове позбавлення права розпорядження та/або користуванням вагонами;

- відповідно до пункту 12 Розділу Ш "Правил користування вагонами", затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за № 113, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з вини вантажовласника та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника;

- у зв`язку з накладеним арештом, зазначені вагони не знаходяться у користуванні/розпорядженні підприємства-відповідача, відсутня вина в їх перебуванні на території "АрселорМіттал Кривий Ріг", відповідач не має прав виконувати операції з ними, повертати залізниці, що робить безпідставним нарахування плати за користування вагонами;

- крім того, позивач під час розгляду Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання слідчого мав можливість запропонувати інше місце зберігання вагонів. Таким чином обрання місця зберігання вагонів залежало також від дій самої залізниці;

- посилання позивача на статтю 119 Статуту залізниці, Правила користування вагонами і контейнерами, договір № ПР/М-І7-2/1-651/НЮдч/3377 від 13.11.2017, є необґрунтованим, оскільки існують позадоговірні відносини щодо збереження арештованого в рамках кримінального провадження майна, які підпадають під дію норм КПК України. Відповідно до статті 123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням речей, здійснюються за рахунок Державного бюджету в порядку, встановленому КМ України.

При цьому, ухвалою суду від 02.06.2021, з урахуванням вимог частини 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано позивачу, у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також усім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 166 ГПК України.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу позивача, в якому містився відзив на позовну заяву через офіційний сайт Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 009 та з`ясовано, що відзив на позовну заяву позивач отримав 11.06.2021 (а.с.129).

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 09.07.2021 строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від позивача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки в усіх учасників справи було достатньо часу для подання як заяв по суті справи так і доказів, на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами відповідно до відомостей форми ГУ-46 №№ 22129670, 26129678, 29129685, 22129671, 26129679, 31129689; правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення плати за користування вагонами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 13.11.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - власник колії, відповідач) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг, Новоблочна регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" № ПР/М-17-2/1-651/НЮдч/3377 (далі - договір, а.с.22-27), відповідно до пункту 1 якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає:

- до станції Кривий Ріг-Головний: у парній горловині через стрілку № 5. Межею під`їзної колії є вхідний сигнал "ЧС" станції Кривий Ріг - Головний;

- до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку № 49. Межа під`їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38 м від вістря стрілки № 49 в напрямку стрілки № 51;

- до станції Новоблочна: стрілкою № 11 до головної колії № ІІІ станції. Межами є: зі сторони станції Новобункерна Власника - вхідний світлофор "Нн", що знаходиться на 11 км ПК6 перегону Новобункерна - Новоблочна: зі сторони станції Східно-Прийомовідправна власника - вхідний сигнал "НВ" знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна - Новоблочна. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 875 800 погонних метрів (пункт 2 договору).

Відповідно умов пункту 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України. Технічний стан колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" та технічний стан пристроїв має забезпечувати мінімально допустиму швидкість руху составів з локомотивами Залізниці у голові 45 км/год по перегонам і прямих напрямках стрілочних переводів та 25 км/год по бокових станційних коліях і бокових напрямках стрілочних переводів. При невиконанні вимог щодо утримання технічного стану колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" залізниця залишає за собою право на припинення надання послуг з подачі вагонів на під`їзну колію локомотивом залізниці.

Відповідно до пункту 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:

- на станції Східна-Приймовідправна - 2,0 години;

- на станцію Промислова - 1,0 години;

- на станцію Промислова - 4,0 години.

Згідно з пунктом 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- вагони з вугільним концентратом, вапняком, коксом в організованих однорідних маршрутах, інші вантажі на адресу Власника колії у розборочних составах зі станцій Кривий Ріг - Головний на одну із колії станції Східна - Приймовідправна Власника колії через станцію Новоблочна (пост 10 км) або за узгодженням по прямому маршруту;

- вагони з металобрухтом, порожні цистерни для перевезення бензолу і смоли кам`яновугільної окремими передачами зі станції Кривий Ріг на одну із колії станції Промислова Власника колії;

- вагони з аглорудою окремими составами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну з станцій Східно-Прийомовідправна Власника колії або на одну із колій станцію Нобункерна через станцію Новоблочна та парк Вхідний;

- порожні вагони окремими составами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну із колій станції Східно-Прийомовідправна Власника колії по прямому маршруту або станцію Новобункерна. Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється приймально-відправних коліях №№ 1-10, 14 станції Східна - Прийомовідправна; на коліях №№ 1-11 станції Промислова та на коліях №№ 1-14 станції Новобункерна Власника колії. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Згідно з умовами пункту 8 договору про готовність вагонів до забирання прийомоздавальник власника колії в письмовому вигляді повідомляє прийомоздавальника вантажу та багажу залізниці з врученням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до умов пункту 11 договору забирання усіх вагонів з приймально-відправних колій підприємства локомотивом залізниці здійснюється не пізніше ніж через 4,0 години після закінчення приймально-здавальних операцій.

В пункті 12 договору сторони погодили, що середній час перебування вагонів на під`їзній колії 68,0 години. Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при повернення вагонів залізниці. У разі виявлення у сформованому та пред`явленому до перевезення составі комерційної несправності або технічному пошкодженні вагона з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" плата за користування вагонами подовжується на усі пред`явлені до здачі вагони на час усунення несправностей без відчеплення, або на час проведенні маневрової роботи по відчепленню вагона з несправностями.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється, зокрема, від станції Кривий Ріг - Головний до станції Східна-Прийомовідправна (в прямому напрямку) - 6,0 км. в обидва кінці, в тому числі 0,750 км. на балансі залізниці (пункт 13 договору).

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Тарифним керівництвом № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками наведеними в Тарифному керівництві № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У пункті 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 17.11.2017 до 16.11.2022 включно.

В подальшому сторонами вносилися зміни до вказаного договору, шляхом укладення додаткових угод № 1 від 06.09.2018, № 2 від 14.03.2019, № 1/3 від 17.05.2019, № 4/5 від 06.09.2019, № 6 від 17.12.2019 (а.с.23-31).

Також, між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - замовник, відповідач), шляхом приєднання (заява про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору, а.с.63-64) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с.32-62)

Доказів припинення, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2019 року за накладними №№ 39609482, 33984741, 33988882, 50458066, 43103142, 43110873, 43114735, 43092360, 47617725, 47609227, 47590229, 47568340, 47590187, 47593595, 47590195, 47609284 на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибували вагони з вантажем "лом чорних металів" власності АТ "Укрзалізниця" (а.с.72-87).

07.07.2019 о 16 год.15 хв. на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано вагони №№ 65282485, 65731531, 66793134, 67916437, 67703736, 6595238, 65335804, 65384315. Факт подавання вищевказаних вагонів зафіксовано пам`яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 № 697 (а.с.68)

10.07.2019 о 05 год. 10 хв. на під`їзну колію відповідача було подано вагони №№63223069, 60046265, 63692503, 67169045, 67675835, 63676910, 67662577, 63849483. Даний факт підтверджено пам`яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 № 706 (а.с.69).

Як вбачається з матеріалів справи, пам`ятки форми ГУ-45 № 697 та № 706 підписані представником вантажовласника без заперечень.

За весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника станцією Кривий Ріг-Головний нарахована плата за користування вагонами більше 15 діб за відомостями форми ГУ-46 №№ 22129670, 26129678, 29129685, 22129671, 26129679, 31129689 в сумі 201 600 грн. 00 коп. (а.с. 99-104).

Як вбачається з матеріалів справи, відомості плати форми ГУ-46 відповідач підписав із запереченнями, згідно з якими: "ПАТ "АМКР" відмовляє в сплаті плати за користування вагонами, так як вагони прибули на підприємство з ознаками підроблених номерних знаків та згідно з ухвалою суду № 210/3931/19 знаходяться під арештом".

Позивач зазначає, що наведене відповідачем заперечення не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем зазначеної суми плати за користування спірними вагонами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 17 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Судом встановлено, що накладні №№ 39609482, 33984741, 33988882, 50458066, 43103142, 43110873, 43114735, 43092360, 47617725, 47609227, 47590229, 47568340, 47590187, 47593595, 47590195, 47609284 містять, зокрема, дані про номери вагонів, їх власника, вантажу, відстані перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

При цьому, у графі 20 кожної із вказаних залізничних накладним зазначено, що спірні вагони є власністю філії АТ "Укрзалізниця", тобто власністю позивача (а.с.72-87).

Згідно з пунктом 2 Правил користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства України від 25.02.1999 № 113 за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (пункт 5 Правил).

Пунктом 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У відповідності до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (пункт 12 Правил користування вагонами і контейнерами).

Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами і контейнерами).

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Судом встановлено, що спірні вагони подані на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

За весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника позивачем нарахована плата за користування вагонами у розмірі 390 042 грн. 24 коп.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на безпідставність нарахування плати за користування вагонами №№ 65282485, 65731531, 66793134, 67916437, 67703736, 65951238, 65335804, 65384315, 63223069, 60046265, 63692503, 67169045, 67675835, 63676910, 67662577, 63849483, оскільки зазначені вагони не знаходяться в користуванні/розпорядженні підприємства, відповідач не має прав виконувати операції з ними та повертати залізниці, у зв`язку з накладеним на вказані вагони арештом в порядку, передбаченому нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 по справі № 210/3931/19:

- задоволено клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, капітана поліції Голубниченко В.В. про накладення арешту на майно;

- накладено арешт на напіввагон № 63223069, в якому міститься майно, що належить ТОВ "Балкер" та напіввагон № 65731531 без вантажу, напіввагонів №№66793134, №67916437, №67703736, №65951238, №65335804, №65384315, № 65282485 з ознаками підробки номерних знаків, без вантажу ТОВ "Металика", напіввагонів з ознаками підробки номерних знаків з вантажем, який належить ТОВ "Металика": № 60046265, № 63692503, №67169045, № 67675835, № 63676910, № 67662577, № 63849483;

- місцем зберігання арештованого майна визначено місце збереження напіввагонів №№63223069, в якому міститься майно, що належить ТОВ "Балкер" та № 65731531 без вантажу, напіввагонів № 66793134, № 67916437, № 67703736, № 65951238, № 65335804, №65384315, № 65282485 з ознаками підробки номерних знаків, без вантажу ТОВ "Металика", напіввагонів з ознаками підробки номерних знаків з вантажем, який належить ТОВ "Металика": № 60046265, № 63692503, № 67169045, № 67675835, № 63676910, №67662577, № 63849483 - на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1 (а.с.89).

Отже, на майно (спірні вагони) накладено арешт і визначено місцем зберігання арештованого майна територію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1.

19.12.2019 слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області направлено на адресу позивача лист № 2/3645-ДТ, в якому було зазначено, що ухвалою слідчого судді від 12.07.2019 тимчасово позбавлено права відчуження, розпорядження та/або користування майном (спірними вагонами) (а.с.90).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що плата за користування вагонами нарахована на підставі статті 119 Статуту залізниць України.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, аналізуючи всі обставини справи у їх сукупності та системному зв`язку, враховуючи, що:

- згідно зі змістом статті 119 Статуту залізниць України під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб`єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під`їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці;

- ухвалою слідчого судді від 12.07.2019 спірні вагони (№№ 65282485, 65731531, 66793134, 67916437, 67703736, 65951238, 65335804, 65384315, 63223069, 60046265, 63692503, 67169045, 67675835, 63676910, 67662577, 63849483) визнано речовими доказами з подальшим накладенням арешту на вказане майно і визначенням місця його зберігання - території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", останній був позбавлений права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном, що прямо встановлено нормою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України;

- таким чином, незважаючи на перебування спірних вагонів на території відповідача, матеріали справи не містять доказів фактичного користування відповідачем зазначеними вагонами та доказів його вини в затримці вагонів. Це позбавляє позивача права нараховувати заявлену до стягнення плату за користування вагонами.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Суд також відзначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З урахуванням вказаного, суд відзначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" плати за користування вагонами у розмірі 201 600 грн. 00 коп., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 024 грн. 00 коп. покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 41, 42, 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 201 600 грн. 00 коп. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 024 грн. 00 коп. покласти на позивача - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.07.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко