ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.06.2021 справа № 914/3103/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., при секретарі Зусько І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод», Закарпатська область, Мукачівський район, смт.Кольчино

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м.Львів

про стягнення 112182 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про стягнення 112182 грн.

В судовому засіданні 08.06.2021 р. представник позивача представив суду докази оплати позивачем правничої допомоги, заявив про намір подати їх у встановлений строк.

Рішенням суду від 08.06.2021 р. позов задоволено; стягнено з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» 112182 грн коштів та 2102 грн судового збору; призначено судове засідання для вирішення питання судових витрат на 29.06.2021 р.

В судовому засіданні 08.06.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частини даного рішення.

09.06.2021 р. канцелярією суду зареєстрована заява (вх.№13556/21) з долученими доказами оплати позивачем правничої допомоги.

29.06.2021 р. відповідач подав клопотання (вх.№14822/21), в якому просив суд залишити заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Дослідивши матеріали справи та зроблену позивачем заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку залишити її без розгляду з огляду на таке.

27.11.2020 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про стягнення 112182 грн.

В даній позовній заяві позивач також просив суд стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

До позовної заяви, серед іншого, додано додаток до договору про надання правничої допомоги від 10.09.2020 р. «Розрахунок вартості правничої допомоги (гонорару адвоката)», складений фізичною особою-підприємцем адвокатом Шабан Наталією Василівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/591, що видане 31.12.2007 р. Закарпатською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Закарпатської області. У розрахунку зазначено, що адвокат згідно договору про надання правничої допомоги від 10.09.2020 р. надає правничу допомогу ТзДВ «Мукачівський машинобудівний завод», наведено перелік правничої допомоги (послуг), кількість витраченого часу на їх надання, розрахунок вартості і вартість кожної з послуг. Загалом за цим додатком оплаті підлягає 9800 грнвартості наданих послуг.

Крім того в матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги Товариству з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» у Господарському суді Львівської області, виданий 10.09.2020 р. адвокатом Шабан Н.В., яка здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на підставі договору про надання правової допомоги від 10.09.2020 р.

07.06.2021 р. сторони підписали акт про надані послуги вартістю 9800грн.

Платіжним дорученнями №1045 від 08.06.2021 р. ТзДВ «Мукачівський машинобудівний завод» сплатило 9800 грн з призначенням платежу «для зарахування коштів на СКР на користь ОСОБА_1 згідно договору про надання правничої допомоги від 10.09.2020 р. та акту наданих послуг від 07.06.2020 р.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 згаданої статті).

Як встановлено частиною восьмою цієї ж статті, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною першою ст.221 ГПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Така заява про відшкодування (компенсацію, стягнення, розподіл) судових витрат, про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення рішення в будь-якому випадку має бути подана (зроблена) до закінчення судових дебатів у справі.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Зі змісту протоколу судового засідання від 08.06.2021 р. у справі №914/3103/20 вбачається, що в судовому засіданні судом за участю представників сторін було проголошено скорочене рішення суду про задоволення позову.

Отже, з огляду на положення частин 5, 9 статті 240 Господарського процесуального кодексу України та вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен був подати докази понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу по 14.06.2021 р.

Варто зазначити, що перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 р. у справі №927/26/18).

В прохальній частині позовної заяви та у судовому засіданні позивач просив суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З врахуванням наведеного, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги умови договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

Разом з тим, протягом всього часу розгляду справи, як і протягом п`яти днів після проголошення рішення, позивач не долучив до матеріалів справи тексту укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги, що не дозволяє суду пересвідчитись у досягненні сторонами дійсної домовленості щодо надання такої допомоги, встановити її характер, порядок надання правової допомоги, розмір погодженого гонорару та спосіб його встановлення тощо, адже відповідно до положень законодавства, в тому числі ч.1 ст.126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається саме згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.129 ГПК України, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.119 ГПК України).

У зв`язку з тим, що необхідний для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу доказ - договір - не було надано у встановлений процесуальним законом строк, суд вважає, що процесуальний строк на подання цих доказів пропущено.

Отже, на підставі п.2 ст.118 ГПК України та абз.3 ч.8 ст.129 ГПК України заявлене позивачем клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 118, 123, 124, 126, 129, 221, 234, 235, 238, 244, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський машинобудівний завод» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст.ст.254-257 ГПК України.

В судовому засіданні 29.06.2021 р. підписано вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали складено 05.07.2021 р.

Суддя З.П. Гоменюк