ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 Справа № 914/1216/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу

за позовом: Приватного підприємства «Агрофірма ім. Б. Хмельницького», с. Тудорковичі Червоноградський район Львівська область,
до відповідача:Приватного підприємства «Барокко», м. Яворів Львівська області,
про: стягнення 22'024,61 грн (з яких: 15'288,33 грн інфляційні втрати та 6'736,28 грн три відсотки річних).
За участю представників:
позивача:Острик Сергій Олексійович адвокат,
відповідача:не з`явився.
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» до Приватного підприємства «Барокко» про стягнення 22'024,61 грн (з яких: 15'288,33 грн інфляційні втрати, 6'736,28 грн три відсотки річних).

1.2. Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.06.2021. Також, зазначеною ухвалою задоволено заяву позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Вказану ухвалу суду позивач отримав 20.05.2021, а відповідач 19.05.2021, що підтверджується перевіркою відстеження поштових повідомлення із сайту Укрпошти за штрихкодовими ідентифікаторами 253, 245 відповідно. Реєстр згрупованої поштової кореспонденції, згідно з яким судом направлялись ухвали, долучено до матеріалів справи.

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів.

1.3. У судове засідання в режимі відеоконференції 01.06.2021 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав та надав усні пояснення по суті справі. Також позивач заявив клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої просив доручити Червоноградському міському суді Львівської області.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив.

За наслідками зазначеного судового засідання, протокольною ухвалою, суд постановив оголосити перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 29.06.2021, а також задовольнив клопотання представника позивача про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, явку представників сторін визнав обов`язковою.

1.4. У судове засідання 29.06.2021 явку повноважного представника забезпечив лише позивач. Представник відповідача не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відтак заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також, врахувавши норми частини 9 статті 165 ГПК України, відповідно до якої у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. У позовній заяві Приватне підприємство «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» (Позивач у справі) вказує про тривале невиконання рішення Господарського суду Львівської області від 4 вересня 2018 року у справі № 914/1133/18 про стягнення заборгованості в розмірі 85?800,00 грн та 1?762,00 грн судового збору. Відтак, позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення з відповідача 15'288,33 грн інфляційних втрат та 6'736,28 грн трьох відсотків річних нарахованих на вищезазначені суми.

2.1. Відповідач Приватне підприємство «Барокко» відзиву на позовну заяву не подав, проти позовних вимог не заперечив.

3. Обставини справи.

3.1. 4 вересня 2018 року Господарським судом Львівської області у справі № 914/1133/18 за позовом Приватного підприємства «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» до Приватного підприємства «Барокко» про стягнення 85?800,00 грн ухвалено рішення, позов задоволено, стягнуто з відповідача 85?800,00 грн заборгованості та 1?762,00 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення видано наказ Господарського суду Львівської області від 01.11.2018.

3.2. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.05.2020 (ВП № 57701234) повернуто Приватному підприємству «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» відповідний наказ.

Листом від 05.03.2021 Приватний виконавець Пиць А. А. повідомив стягувача, що 17.12.2020 відкрито виконавче провадження, 18.12.2020 винесено постанови про арешт майна та коштів боржника, 24.02.2020 скеровано вимоги до банківських установ з метою виявлення відкритих рахунків боржника, їх номерів та залишку коштів на них.

3.3. Станом на дату розгляду справи, Відповідачем заборгованості не сплачено, виконаче провадження не закрито, доказів протилежного до матеріалів справи не долучено.

3.4. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 15'288,33 грн інфляційних втрат та 6'736,28 грн трьох відсотків річних.

4. Позиція суду.

4.1. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Загальні умови виконання господарських зобов`язань визначені ст. 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.2. Рішенням Господарського суду Львівської області від 4 вересня 2018 року у справі № 914/1133/18 за позовом ПП «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» до ПП «Барокко» стягнуто на користь позивача борг у розмірі 85?800,00 грн та 1?762,00 грн судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

4.3. Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 905/1758/18 щодо зазначеного викладене наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відтак, з огляду на фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такі є обґрунтованими, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати.

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем у розмірі 2?270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 20, 45, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Барокко» (81000, Львівська область, м. Яворів, вул. Котляревського, буд. 3; ідентифікаційний код 06949455) на користь Приватного підприємства «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» (80010, Львівська область, Сокальський район, с. Тудорковичі; ідентифікаційний код 23961972) 15'288,33 грн інфляційних втрат, 6'736,28 грн трьох відсотків річних та 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05.07.2021.

Суддя В.П. Трускавецький