ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. Справа№ 910/21007/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.03.2021

у справі № 910/21007/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району»

про стягнення 92 192,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» (надалі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району», відповідач) про стягнення 92 192,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача як особи, відповідальної за завданий збиток, суми страхового відшкодування у розмірі 92 192,00 грн., сплаченої потерпілій особі внаслідок настання страхового випадку згідно умов договору добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами №99-0101-19-00011 від 03.04.2019.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 року у справі № 910/21007/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 92 192 (дев`яносто дві тисячі сто дев`яносто дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Видано наказ.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що системний аналіз норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що саме на балансоутримувача покладено обов`язок з технічного обслуговування жилих будинків, що включає в себе забезпечення безпечного та безперебійного функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку.

Отже, в даному випадку, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» має забезпечувати технічне обслуговування жилого будинку за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк для подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20 та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування 92 192, 00 грн та судового збору 2 102, 00 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим із порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Пашкіної С.А., Андрієнка В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20 задоволено. Поновлено Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/21007/20 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21007/20 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Позиції учасників справи

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» не висловило своєї позиції щодо вимог і змісту апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надало.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.04.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами №99-0101-19-00011 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням нежитловим приміщенням підвалу №1-11 (в літ. А), загальною площею 109,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5.

За твердженням позивача, 15.07.2019 із застрахованим майном страхувальника трапився страховий випадок, а саме пошкодження застрахованого майна внаслідок його залиття у зв`язку з потраплянням води через фундамент після випадіння великої кількості атмосферних опадів.

На підтвердження факту залиття застрахованого майна позивачем надано Акт про залиття/аварію на системі центрального опалення (гарячого, холодного водопостачання, рушникосушилці) від 18.07.2019. Акт складений та підписаний комісією у складі представників відповідача. Комісією встановлено, що залиття приміщення відбулося у зв`язку із великою кількістю атмосферних опадів. Виявлено пошкодження, а саме: підлога, ліноліум - 109 кв.м.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування та страхового акта №ДКЦВ-18204 від 08.01.2020 шкода внаслідок залиття приміщень за адресою: м. Київ, вул. Глінки, 5 складає 92 192,00 грн.

На підставі вказаного страхового акту, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої страхувальнику шкоди у розмірі 92 192,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням №338 від 09.01.2020.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» і до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до винної в заподіянні йому матеріальної шкоди особи.

За твердженням позивача, залиття приміщень за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5 сталось через недотримання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» свого обов`язку щодо забезпечення належної експлуатації та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно інформації розміщеної на сайті відповідача будинок №5 по вул. Глинки у м. Києві закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району», що не заперечується відповідачем.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом наведених законодавчих положень відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки.

Тобто, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 1, 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (надалі - «Правила»), відповідно до яких балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Розділом 2 Правил визначено, що технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що саме на балансоутримувача покладено обов`язок з технічного обслуговування жилих будинків, що включає в себе забезпечення безпечного та безперебійного функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку.

Тобто, в даному випадку, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» має забезпечувати технічне обслуговування жилого будинку за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5.

Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» №38-4934/03 від 14.11.2019 залиття нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5 відбулося 18.07.2019 внаслідок потрапляння води через фундамент після випадання великої кількості атмосферних опадів, що стало можливим у зв`язку з пошкодженням будинкової відмостки працівниками РТМ «Центр» КП «Київтеплоенерго» під час проведення аварійно-ремонтних робіт на зовнішній тепловій мережі, а на момент залиття пошкоджень на внутрішньобудинкових мережах централізованого опалення, холодного, гарячого водопостачання та водовідведення не було виявлено.

Згідно з п. 4.1.1 Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати:

- нормований температурно-вологісний режим підвалів і техпідвалів;

- справний стан фундаментів і стін підвалів будинків;

- усунення ушкоджень фундаментів і стін підвалів у міру виявлення, не допускаючи їх подальшого розвитку;

- запобігання вологості і замочуванню ґрунтів основ і фундаментів та конструкцій підвалів і техпідвалів;

- працездатний стан внутрішньобудинкових і зовнішніх дренажів.

Тобто, саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» має забезпечувати справний стан фундаментів і стін, усувати їх ушкодження та запобігати вологості і замочуванню ґрунтів основ і фундаментів та конструкцій нежитлового приміщення підвалу №1-11 (в літ. А), загальною площею 109,1 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5.

Відповідач стверджує, що залиття вказаного приміщення підвалу відбулось у зв`язку з пошкодженням будинкової відмостки працівниками РТМ «Центр» КП «Київтеплоенерго» під час проведення аварійно-ремонтних робіт на зовнішній тепловій мережі.

При цьому, відповідачем надано до матеріалів справи листи №902/238 від 13.02.2019 та №902/786 від 24.05.2019, в яких КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» зверталось до РТМ «Центр» КП «Київтеплоенерго» з проханням відновити благоустрій після проведення ремонтних робіт на інженерних системах, зокрема, за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5.

Крім того, під час огляду конструктивних елементів будинку, інженерних мереж і обладнання 25.04.2019 відповідачем виявлено недоліки та визначено обсяги для проведення ремонту, а саме: 25 кв.м. цоколю, 15 кв.м. відмостки та 50 кв.м. асфальтового покриття, про що складено відповідний акт.

Тобто, відповідачем ще 24.05.2019 було виявлено недоліки та визначено необхідність проведення ремонту відмостки будинку за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5, проте станом на 18.07.2019 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» не забезпечено проведення такого ремонту, що, як стверджує і сам відповідач, стало причиною залиття приміщення підвалу №1-11 (в літ. А), загальною площею 109,1 кв.м.

Таким чином, саме з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» сталось залиття вказаного приміщення підвалу, оскільки ним, як балансоутримувачем, не забезпечено усунення ушкоджень відмостки, при тому, що, на переконання суду, передбачуваним в такому випадку є можливість затоплення приміщення у випадку великої кількості атмосферних опадів.

Вищевикладене підтверджує факт неналежного виконання відповідачем своїх функціональних обов`язків щодо утримання та обслуговування майна, тобто свідчить про наявність зі сторони відповідача протиправної бездіяльності.

Приймаючи до уваги зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні належного утримання та обслуговування майна (будинку за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5), завданої шкоди - залиття приміщення підвалу, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, відповідачем у свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що затоплення приміщення підвалу №1-11 (в літ. А), загальною площею 109,1 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Глінки, будинок 5 сталось не з вини відповідача про що вірно вказав суд першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість завданої страхувальнику шкоди становить 92 192,00 грн., яка повністю виплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №338 від 09.01.2020.

Таким чином, позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими і відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 92 192,00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом першої інстанції і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 92 192,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/21007/20 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району».

3. Матеріали справи № 910/21007/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко