ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 911/431/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 08.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Журавушка"

на рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 (повний текст складено 08.02.2021)

по справі №911/431/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до 1. Броварської районної державної адміністрації

2. Фермерського господарства "Журавушка"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор Броварської районної державної адміністрації Грабовецька Наталія Володимирівна

про визнання незаконним та скасування розпорядження та визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (позивача) з позовом до Броварської районної державної адміністрації (відповідача-1) та до Фермерського господарства "Журавушка" (відповідача-2) про:

- визнання незаконним та скасування п. 1.2. розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 315 від 10.05.2006, яким передано у спільну часткову власність Фермерського господарства "Журавушка" земельну ділянку загальною площею 5,7339 га, з яких 4,9343 га - рілля, 0,7996 га - яри;

- визнання недійсним рішення державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Грабовецької Наталії Володимирівни № 38464968 від 01.12.2017.

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що розпорядження відповідача-1 за № 315 від 10.05.2006 підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині передачі у приватну власність відповідачеві-2 спірної земельної ділянки, оскільки відповідач-1 при прийнятті оскаржуваного розпорядження діяв з перевищенням повноважень.

Також прокурор зазначив, що так як державну реєстрацію права приватної власності відповідача-2 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0023 здійснено на підставі незаконного розпорядження відповідача-1, рішення державного реєстратора також підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.01.2021 позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано п. 1.2. розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 315 від 10.05.2006, яким передано у спільні часткову власність Фермерського господарства "Журавушка" земельну ділянку загальною площею 5,7339 га, з яких: 4,9343 га - рілля, 0,7996 га - яри. Визнано недійсним рішення державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Грабовецької Наталії Володимирівни № 38464968 від 01.12.2017. Присуджено до стягнення з Броварської районної державної адміністрації на користь прокуратури Київської області 2102,00 грн судового збору. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Журавушка" на користь прокуратури Київської області 2102,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-1 не був наділений повноваженнями безоплатно передавати спірну земельну ділянку у приватну власність юридичній особі - відповідачу-2.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Журавушка" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у справі №911/431/20 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Разом з тим, скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст судового рішення ним було отримано 12.02.2021, що підтверджується поштовим конвертом з трек-номером 222.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції всупереч вимог Господарського процесуального кодексу України не було всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а висновки місцевого господарського суду, викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-2 зводяться до наступного.

По - перше, місцевий господарський суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду та дійшов хибного висновку про те, що прокурор належним чином обґрунтував необхідність представництва інтересів Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

По - друге, не дослідивши належним чином питання порушення майнових прав позивача після видачі спірного розпорядження від 10.05.2006 №315, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про задоволення позову попри сплив строку позовної давності.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались правом подати письмові відзиви на апеляційну скаргу, хоча були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Журавушка" на рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 по справі № 911/431/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/431/20. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Журавушка" на рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/431/20.

18.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/431/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 поновлено Фермерському господарству "Журавушка" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у справі №911/431/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Журавушка" на рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у справі №911/431/20. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у справі №911/431/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 розгляд справи №911/431/20 відкладено на 08.06.2021.

В судове засідання, яке відбулося 08.06.2021 з`явилися прокурор та представник відповідача-2, які підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021.

Враховуючи, що явка представників позивача, відповідача-1 та третьої особи в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача, відповідача-1 та третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

25.02.2005 Броварською районною державною адміністрацією надано дозвіл Фермерському господарству "Журавушка" на виготовлення проекту землеустрою про передачу земельних ділянок членам фермерського господарства та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по передачі в оренду фермерському господарству земельної ділянки, яка не буде передана у приватну власність вказаним громадянам.

Відповідні земельні ділянки відводились за рахунок земель, переданих на праві довічного успадкованого володіння ОСОБА_1 на підставі державного акта серії Б №086344 на право постійного володіння землею, зареєстрованого у книзі записів державних актів за №275 від 1991.

В подальшому, розпорядженням Броварської районної державної адміністрації № 315 від 10.06.2006, зокрема, відповідно до п. 1.1 розпорядження, передано у приватну власність земельні ділянки членам Фермерського господарства "Журавушка" загальною площею 27,8447 га та відповідно до п. 1.2 передано у спільну часткову власність Фермерського господарства "Журавушка" земельну ділянку, загальною площею 5,7339 га, з яких 4,9343 га - рілля, 0,7996 га - яри.

На підставі вказаного розпорядження, 29.11.2017 державним реєстратором Броварської районної державної адміністрації Грабовецькою Наталією Володимирівною зареєстровано право приватної власності Фермерського господарства "Журавушка" на земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0023, площею 4,9343 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожівська сільська рада (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38464968 від 01.12.2017).

Обгрунтовуючи позовні вимоги прокурор наголошував на тому, що безоплатна передача земельної ділянки площею 4,9343 га у приватну власність Фермерського господарства "Журавушка" відбулася з порушенням вимог Земельного кодексу України, що і стало причиною виникнення даного спору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.01.2021 позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано п. 1.2. розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 315 від 10.05.2006, яким передано у спільні часткову власність Фермерського господарства "Журавушка" земельну ділянку загальною площею 5,7339 га, з яких: 4,9343 га - рілля, 0,7996 га - яри. Визнано недійсним рішення державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Грабовецької Наталії Володимирівни № 38464968 від 01.12.2017. Присуджено до стягнення з Броварської районної державної адміністрації на користь прокуратури Київської області 2102,00 грн судового збору. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Журавушка" на користь прокуратури Київської області 2102,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Щодо наявності у прокурора права на звернення з цим позовом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", в редакції чинній на час звернення з позовом до суду).

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 40).

У цій справі прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані з порушенням норм законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження відповідачем-1 щодо передачі у приватну власність відповідачву-2 спірної земельної ділянки.

Також прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що у даних спірних правовідносинах уповноваженим на виконання функцій держави органом не вживались заходи до усунення зазначених порушень в межах його повноважень, у тому числі шляхом звернення до суду, що призводить до порушення інтересів держави, необхідність захисту яких покладено на прокуратуру.

Матеріалами справи підтверджено, що в обґрунтування підстав представництва прокурора в суді, Броварська місцева прокуратура Київської області, у зв`язку з виявленими порушеннями зверталася до позивача від 13.11.2019.

Проте, Територіальне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 22.11.2019 повідомило, що ним не можуть бути вжиті відповідні заходи реагування.

Враховуючи, що прокурор навів достатньо доводів та обґрунтувань для звернення до суду за захистом інтересів держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті, вірно визначив позивача - Держгеокадастр України, яким не здійснювались дії щодо захисту інтересів держави. Також прокурором було дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та положення статті 53 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія зазначає, що висновок місцевого господарського суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у суді, яку було викладено у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Доводи відповідача-2 стосовно того, що прокурором неналежним чином обґрунтовано необхідність представництва інтересів Головного управління Держгеокадастру у Київській області спростовуються вищенаведеним.

З приводу застосування строку позовної давності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача-2 про застосування позовної давності, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Судова колегія зазначає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц та від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц).

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів (відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 362/44/17).

Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

У матеріалах справи наявний лист №10-10-0.61-15119/2-19 від 22.11.2019, з якого вбачається, що інформація про передачу у власність спірної земельної ділянки стала відома позивачу - Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області з листа заступника керівника Броварської місцевої прокуратури № 7484 вих-19 від 13.11.2019.

У свою чергу органам прокуратури про порушення вимог земельного законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження, стало відомо 28.08.2019, тобто під час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку з виявленням вказаних порушень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав вважати, що прокурором пропущений строк позовної давності, оскільки прокурор звернувся з даним позовом в межах строку позовної давності (у лютому 2020 року).

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача-2.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Журавушка" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у справі №911/431/20 - без змін.

Матеріали справи №911/431/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2021 після виходу суддів із відпусток.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна