номер провадження справи 15/65/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 Справа № 908/1010/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, при секретарі судового засідання Крохмаль А.С. розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 256

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Крохмаль А.С.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Сидоренко В.В., ордер АА № 1096299 від 06.04.2021;

від відповідача: Титаренко Т.А., довіреність б/н від 02.06.2021.

Суть спору

13.04.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд, м. Київ до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення про стягнення заборгованості за договором поставки продукції № 403(1)/20УК/53-121-01-20-09886 від 04.11.2020 в сумі 1 184 388,14 грн, з яких: основна заборгованість в розмірі 1 167 247,20 грн, 3% річних в розмірі 5468,47 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 672,47 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 справу № 908/1010/21 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1010/21. Присвоєно справі номер провадження № 15/65/21. Розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17.05.2021.

11.05.2021 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд, м. Київ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 11.05.2021 відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд, м. Київ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкладено підготовче судове засідання на 02.06.2021.

Ухвалою суду від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/1010/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 23.06.2021.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки товару № 403(1)/20УК/53-121-01-20-09886 від 04.11.2020, щодо оплати отриманого товару, поставленого позивачем відповідачу, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 167 247,20 грн. Також позивач нарахував 11 672,47 грн втрат від інфляції та 5468,47 грн 3% річних. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача присутній у судовому засіданні 23.06.2021 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові б/н від 06.04.2021.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві № 28-23/10608 від 30.04.2021 в обґрунтування відзиву зазначив, що в договорі сторонами не встановлений строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ. На думку відповідача, позивачем неправильно визначено строки виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару за договором та суми ПДВ на поставлений товар, що в свою чергу, спричинило неправомірне нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, позивач не врахував вимоги ст. 253 ЦК України та здійснив розрахунок 3% річних (з урахуванням суми ПДВ) з 09.02.2021, що не відповідає умовам договору та вимогам діючого законодавства. Також, при нарахуванні інфляційних витрат в розмірі 11672,47 грн позивачем не враховано те, що інфляція нараховується за місяць. Також, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 21 000,00 грн, є неспівмірними, необгрунтованими та непропорційними до предмета спору.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно апаратного комплексу «Акорд».

У судому засіданні 23.06.2021 судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представника позивача відповідача та дослідивши надані сторонами докази, суд установив наступне.

17.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд (позивач, постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (відповідач, покупець) укладений договір поставки № 403(1 )20УК/53-121-01 -20-09886 (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язувався поставити, а покупець прийняти і сплатити за товар, а саме: технічне обладнання Модуль мікропроцесорний STERN AC-5104 у кількості 20 шт., Майстер-контролер МС-2М 19"2U, МС-2МU у кількості 9 шт., Модуль інтерфейсний STERN RS-5104 у кількості 10 шт. (надалі Товар).

Загальна вартість товару складає 1 167 247,20 грн з ПДВ.

Згідно з п. 1.2 договору, строк поставки товару- грудень 2020 року.

11.12.2020 позивачем поставлено на адресу відповідача товар на загальну суму 1 167 247,20 грн, що підтверджується видатковою накладною № 41 від 11.12.2020.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесят) календарних днів з дати поставки товару.

Таким чином, кінцевий термін оплати за поставлений Товар складає 08.02.2021.

Пунктом 10.2. договору передбачений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами.

25.02.2012 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу щодо сплати заборгованості № 25/02/2021-1, яку відповідача залишив без відповіді, заборгованість не сплатив.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару, як то встановлено в п. 3.2 договору, не виконав, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо своєчасної оплати за фактично прийнятий природний газ, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання з оплати поставленого товару з боку відповідача виконані неналежним чином.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань підтверджено матеріалами справи. Доказів повної оплати основного боргу за договором поставки № 403(1)/20УК/53-121-01-20-09886 від 04.11.2020 відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 1 167 247,20 грн задовольняються.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5468,47 грн за період з 09.02.2021 по 06.04.2021 та суму інфляційних втрат в розмірі 11 672,47 грн за період лютий 2021 року.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 3% річних за прострочення оплати за видатковою накладною № 41 від 11.12.2020, кінцевий термін оплати якої 08.02.2021, розраховані за період з 09.02.2021 по 06.04.2021.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Таким чином, 15.12.2020 розпочався передбачений п. 3.2 договору строк (60 календарних днів) для оплати за поставлений товар (баз ПДВ). Отже, останній день для оплати товару (без ПДВ) - 12.02.2021. Позивач не врахував вимоги ст. 253 ЦК України та здійснив розрахунок 3% річних (з урахуванням суми ПДВ) з 09.02.2021, що не відповідає умовам договору та вимогам діючого законодавства.

За перерахунком суду, здійсненим за допомогою інформаційної системи Законодавство, загальна сума 3% річних у межах загального періоду з 12.02.2021 по 06.04.2021 становить 5084,72 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

У стягненні 383,75 грн 3% річних судом відмовляється у зв`язку з помилковістю розрахунку.

Щодо заперечення відповідача, стосовно невірно визначеного для розрахунку періоду для нарахування інфляційних витрат суд зазначає.

З встановлених обставин вбачається, що прострочення відповідача у лютому 2021 року тривало з 12-го по 28-е число, тобто днів, що становить більше півмісяця (> 15 днів), та з урахуванням математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, заокруглюється до одного місяця.

Таким чином, за неповний місяць прострочення відповідача у лютому 2021 року нараховується інфляційна складова боргу, виходячи з індексу інфляції у лютому 2021 року.

За офіційними даними Державного комітету статистики України у січні 2021 року індекс інфляції становив 101,0%.

Суд перевірив розрахунок інфляційних втрат за допомогою ІПС Законодавство та визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 11 672,47 грн такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стовно того, що умовами договору сторони розмежували строки сплати ПДВ на поставлений товар та вартість самого товару, тобто, вартість товару сплачується протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару, а ПДВ сплачується після отримання Покупцем від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), судом відхиляються як необґрунтовані, з огляду на таке.

Сторонами визначено у розділу 3 Умови і порядок оплати Договору, що розрахунок за товар, здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Таким чином, встановлений у п. 3.2 розділу 3 договору строк оплати за товар (60 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.

Зазначення у п. 3.3 розділі 3 Договору необхідності передачі постачальником покупцю податкової накладної та оплата ПДВ покупцем після надання такої податкової накладної у своїй взаємозалежності визначає, що податкова накладна має бути подана та зареєстрована у реєстрі постачальником, а оплата суми ПДВ здійснена покупцем на протязі визначеного сторонами строку для оплати за товар (60 календарних днів з дати поставки).

Будь-яких доказів звернення до позивача з приводу не передання податкової накладної відповідач суду не подав.

Крім того, відповідач безпідставно розділяє в часі строк оплати вартості товару без ПДВ та строк оплати самого ПДВ без жодної аргументації. Оскільки діючим законодавством та договором не передбачено окремий строк оплати суми ПДВ. Вартість товару є єдиною і включає в себе ПДВ, що повинно бути сплачене одночасно зі сплатою самих робіт, а саме - протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Крім того, відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позивач заявив про понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21 000,00 грн, проте доказів на підтвердження понесення цих витрат суду не надано, тому суд не здійснює розподіл витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ст. 1 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до господарського суду було сплачено судовий збір за платіжним дорученням № 2153 від 06.04.2021 на суму 17 766,00 грн.

Судом встановлено, що сума судового збору, що підлягає сплаті за вказаним позовом становить 17 765,82 грн, тобто позивачем було внесено судовий збір у більшому розмірі ніж встановлено законом, переплата судового збору складає 0,18 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи наведені приписи ГПК України, Закону України Про судовий збір суд дійшов висновку, що питання про повернення 0,18 грн переплаченої суми судового збору позивачу буде вирішено судом за наявності відповідного клопотання позивача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код юридичної особи 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ресорс Трейд (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 256; ідентифікаційний код юридичної особи ) основний борг у розмірі 1 167 247 грн (один мільйон сто шістдесят сім тисяч двісті сорок сім гривень 20 коп.), 3% річних у розмірі 5084,72 грн (п`ять тисяч вісімдесят чотири гривні 72 коп.), інфляційні втрати в розмірі 11 672, 47 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят дві гривні 47 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 17 760,06 грн (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень 06 коп.). Видати наказ.

У задоволенні позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 383,75 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 05 липня 2021 року.

Суддя І. С. Горохов