ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 липня 2021 року Справа № 903/221/21

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Рибка К.Б. -довіреність №16-1-10/302 від 08.06.2021

від відповідача: Олейник І.Ю. ордер серія АС № 1018303 від 22.04.2021

взяв участь прокурор: Лопоха О.С. -службове посвідчення № 059394 від 25.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/221/21 за позовом виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради до Приватного акціонерного товариства Соціальна сфера про стягнення 233724,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 виконувач обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури надіслав до суду позов в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради до Приватного акціонерного товариства Соціальна сфера про стягнення 233 724,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем вимог п.10.3, 10.4 договору №16/02 на постачання продуктів харчування від 26.02.2020.

Ухвалою суду від 31.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

22.04.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає та вважає безпідставним та необгрунтованим, оскільки ПрАТ «Соціальна Сфера» було зобов`язане виготовити та поставити продукцію лише після одержання від Управління освіти Луцької міської ради відповідної заявки. Жодних невиконаних заявок на виготовлення та поставку товару матеріали господарської справи не місятять. Оскільки, як вказує Управлінням освіти Луцької міської ради в своїх листах до Прокуратури Волинської області «Про представництво інтересів у суді та розрахунок розміру штрафних санкцій» від 10.03.2021 та в листі «Повторно про представництво інтересів у суді» від 25.11.2020 - під час встановлення карантину та заборони на роботу суб 'єктів господарювання - робота закладів освіти була припинена, замовлень на постачання даної продукції не здійснювалось.

Вважає твердження позивача викладені в позовній заяві про те, що ПрАТ «Соціальна Сфера» в порушення ст. 193 ГК України, ст.сг. 525, 526 ЦК України відмовилось в односторонньому порядку від виконання своїх обов`язків, а також твердження щодо невиконання ПрАТ «Соціальна Сфера» своїх обов`язків по договору не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що в своєму повідомленні про форс-мажорні обставини №6 від 03.06.2020 ПрАТ «Соціальна сфера» послалась на форс-мажорні обставини спричинені прийняттям 16 березня 2020 року Луцькою міською радою рішення про зупинення роботи з 16.03.2020 року до закінчення карантину усіх закладів громадського харчування, ринків, закладів торгівлі, спортзалів, торгово-розважальних центрів, та запропонувало, розірвати Договір, а не в односторонньому порядку розірвало договір.

Доводить, що Управлінням освіти Луцької міської ради керуючись п. 13.3. договору, а не ПрАТ «Соціальна Сфера», в односторонньому порядку розірвало договір №16/02 на постачання продуктів харчування від 26 лютого 2020 року, а тому позовні вимоги виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради щодо стягнення штрафних санкцій з ПрАТ «Соціальна Сфера» є безпідставними та необгрунтованими.

Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути з Луцької окружної прокуратури понесені судові витрати.

14.05.2021 в.о. першого заступника керівника окружної прокуратури надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якій позов просить задовольнити. З доводами відповідача не погоджується, оскільки у своєму відзиві відповідач зазначає про відсутність відмови зі сторони підприємства в односторонньому порядку від виконання зобов`язань, а також невиконання зобов`язань по договору, оскільки невиконаних заявок на поставку продукції не було. Крім того, на період дії карантину була припинена робота навчальних закладів.

Однак зазначає, що датою настання карантину є 16.03.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»). Лист відповідача на адресу управління освіти Луцької міської ради надійшов лише 03.06.2020, тобто коли навчальні заклади відновили свою роботу та необхідно було забезпечувати дітей харчуванням.

В той же час, як передбачено п. 10.4 Договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Проте, як уже зазначалось у позовній заяві ПрАТ «Соціальна сфера» на листи-претензії Управління освіти Луцької міської ради не надано жодних документів підтвердження настання форс-мажорних обставин.

Крім того зазначає, що укладаючи договір на поставку продуктів харчування Управління освіти Луцької міської ради очікувало належного його виконання з метою забезпечення дотримання прав дітей. Однак, відповідач маючи можливість виконати зобов`язання за договором неналежно їх виконував, що призвело до порушень прав дітей на належне харчування в навчальних закладах міста. У скерованому листі №6 від 03.06.2020 відповідачем зазначено про неможливість в майбутньому виконувати умови договору на постачання продуктів харчування №16/02 від 26.02.2020 та прохання розірвати укладений договір. Тобто, останнім чітко висловлено намір про розірвання договору та невиконання його умов, що, в свою чергу, спростовує доводи ПрАТ "Соціальна сфера" викладені у відзиві про не розірвання товариством договору в односторонньому порядку.

Протокольною ухвалою від 25.05.2021 суд закрив розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та призначив розгляд справи по суті.

Представник відповідача 08.06.2021 подав до суду клопотання, в якому просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Протокольною ухвалою від 08.06.2021 в судовому засіданні оголошено перерву.

В судовому засіданні прокурор заперечує проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просить суд відхилити клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача просить суд залишити позов без розгляду з підстав викладених у клопотанні.

Протокольною ухвалою від 06.07.2021 суд у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовив.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали та просять суд задовольнити позов в повному об`ємі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 10.02.2020 Управлінням освіти Луцької міської ради в електронній системі публічних закупівель Prozorro розміщено оголошення про проведення закупівлі печива та тістечок (згідно асортиментного переліку) на суму 1083580 грн. (UA-2020-02-10-000684-a) (а.с.21-23).

За результатами переговорної процедури, 26.02.2020 між Управлінням освіти Луцької міської ради, в особі начальника Лещенко З.Б. (далі- покупець, позивач) та ПрАТ «Соціальна сфера», в особі Суха Р.В. (надалі відповідач, постачальник) укладено договір на постачання продуктів харчування № 16/02 (далі - Договір, а.с.24-28).

Предметом закупівлі згідно коду ДК 021:20-2 є сухарі та печиво, пресерви з хлібобулочних і кондитерських виробів (печиво та тістечка) в кількості: печиво - 4810 кг, тістечка - 6440 кг. (п.1.1-.1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, постачальник передає у власність Замовника товар на умовах договору, а замовник оплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені в Договорі.

Ціна договору становить 1 083 580, 00 грн (п. 2.6 Договору).

Пунктами 3.1 та 3.3 Договору визначено, що постачальник надає замовнику накладну на товар, що постачається за Договором до оплати. Замовник проводить оплату за фактично поставлений товар, згідно наданих накладних, за рахунок коштів місцевого бюджету та інших надходжень, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.5 Договору, поставка товару Постачальником здійснюється протягом дії договору за узгодженим графіком поставок товару. Замовлення товару здійснюється уповноваженими особами Замовника (працівниками відповідних закладів освіти) в усній телефоном постачальника, або у письмовій формі надіславши його електронну адресу Постачальника.

Розділом 8 «Відповідальність сторін» Договору № 16/02 визначено, що за розірвання Постачальником Договору в односторонньому порядку, останній зобов`язується:

- здійснювати поставки товару протягом одного місяця з моменту офіційного отримання повідомлення Замовником про одностороннє розірвання договору Постачальником (п. 8.3.1 Договору № 16/02).

- сплатити замовнику штраф у розмірі 30 відсотків від суми невиконаних зобов`язань (п. 8.3.2 Договору № 16/02)

Відповідно до п. 8.5 Договору № 16/02, у разі невиконання зобов`язання по Договору сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього Договору, за винятком обставин, що унеможливлюють виконання договору сторонами (обставини непереборної сили, стихійні лиха, введення надзвичайного стану та інше) і подолання, яких не входить до компетенції сторін.

Згідно з розділом 10 «Обставини непереборної сили» Договору № 16/02, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків щодо Договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сіли, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п.10.3 Договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин (п. 10.4 Договору).

В подальшому між вказаними сторонами укладено додаткові договору, а саме додаткова угода №1 від 26.02.2020 (а.с.29), згідно якої внесено зміни до п.2.1 Договору щодо зменшення обсягу закупівлі та загальну вартість договору на суму 66 000 грн конкретна назва предмета закупівлі: печиво - 4810 кг, тістечка - 5840 кг. Загальна сума договору становить 1017580 грн.

Додатковою угодою № 2 від 03.03.2020 внесено зміни до Додатку № 2 Технічні вимоги предмета закупівлі до Договору (а.с.30).

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Управління освіти Луцької міської ради 03.06.2020 за № 6 надійшов лист-повідомлення ПрАТ «Соціальна сфера» про форс-мажорні обставини та неможливість виконання умов договору (а.с.32). У вказаному листі постачальник посилаючись на п.10.1 Договору № 16/02, зазначив, що сторони не відповідають за невиконання умов Договору при форс-мажорних обставинах. Так, як вказаними актами законодавства, карантин прирівнено до форс-мажорних обставин, тому не може виконувати умови договору про постачання продуктів харчування. Повідомило про неможливість в майбутньому виконувати умови договору на постачання продуктів харчування №16/02 від 26.02.2020 та просить розірвати укладений договір.

Управлінням освіти Луцької міської ради на вказаний лист скеровано відповідь від 12.06.2020 № 16-1-10/300 (а.с.33), у якій зазначено про надання підтверджуючих документів настання форс-мажорних обставин, що перешкоджають виконанню умов договору. У випадку ненадання вказаних документів договір може бути розірвано за умови сплати штрафних санкцій згідно з п.п. 8.3.2 Договору № 16/02. Вказаний лист отримано відповідачем 23.06.2020 (а.с.34), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак залишено без належного реагування.

Також, управлінням освіти 23.07.2020 за № /161/10/364/2020 скеровано лист претензію щодо розірвання в одностороннього порядку договору № 16/02 та необхідності сплати штрафних санкцій відповідно до п.п. 8.3.2 Договору № 16/02 (а.с.35). Вказаний лист отримано відповідачем 04.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак залишено без належного реагування (а.с.36).

Рішенням Луцької міської ради від 29.05.2020 №80/1 «Про внесення змін до рішення міської ради від 16.03.2020 №72/4 «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м.Луцьку та населених пунктах Прилуцького старостинського округу, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» вирішено з послабленням протиепідемічних заходів (за рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій) дозволити з 03 червня відвідування закладів дошкільної освіти (а.с.101-103).

Як вбачається, з норм чинного законодавства, датою настання карантину є 16.03.2020, ПрАТ «Соціальна сфера» повідомило Управління освіти Луцької міської ради про наявність форс-мажорних обставин 03.06.2020, будь-яких доказів отримання відповідачем сертифіката про підтвердження настання форс-мажорних обставин та надсилання сертифіката позивачу не надано.

Таким чином, Постачальник не виконав узгоджених в договорі умов щодо попередження Замовника про існування форс-мажорних обставин не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення, а також не надано документів, виданих Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади, за місцем виникнення вищензазначених обставин, які відповідно до законодавства України є належними і допустимими доказами підтвердження наявності форс-мажору.

Окрім того, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс- мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основною діяльністю ПрАТ «Соціальна сфера» (а.с.9) є діяльність з виробництва хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, вказана діяльність відповідно до норм законодавства, які встановлювали карантинні обмеження не заборонялась.

Разом з тим, відповідно до інформації Луцького міського центру зайнятості викладеної у листі від 12.03.2021 за №488/05/21 упродовж березня - грудня 2020 року не надходило звернення керівника ПрАТ «Соціальна сфера» щодо виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину працівникам ПрАТ «Соціальна сфера» (а.с.45).

Також, відповідно до інформації Торгово-промислової палати України від 16.03.2021 за №720/05-07-1 (а.с.47) та Волинської торгово-промислової палати від 12.03.2021 за № 19-22/01-3/51 (а.с.49), ПрАТ «Соціальна сфера» не зверталась до вказаних уповноважених суб`єктів щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, на думку позивача, постачальником - ПрАТ «Соціальна сфера» було допущено порушення вимог п. 10.3, 10.4 Договору № 16/02, що у свою чергу є підставою для відповідальності.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин з сторін. За договором поставки продавець постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушення зобов`язання відповідно до статті 218 ГК України є підставою для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сщіи, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Розділом 8 «Відповідальність сторін» Договору № 16/02 визначено, що за розірвання Постачальником Договору в односторонньому порядку, останній зобов`язується: здійснювати поставки товару протягом одного місяця з моменту офіційного отримання повідомлення Замовником про одностороннє розірвання договору Постачальником; сплатити замовнику штраф у розмірі 30 відсотків від суми невиконаних зобов`язань.

В силу наведених норм цивільного законодавства Відповідач, підписавши Договір, погодився з його умовами та зобов`язався їх виконувати, у тому числі і нести відповідальність за невиконання зобов`язань, відповідно до умов пункту 8.3.2 Договору.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 березня 2020 року у справі № 922/2220/19.

Як слідує з матеріалів справи, Управлінням освіти Луцької міської ради на підставі п. 13.3 Договору № 16/02, прийнято рішення про дострокове розірвання вказаного договору в односторонньому порядку, у зв`язку з систематичним (два і більше випадків) порушенням умов даного Договору із сторони Постачальника, про що було складено додаткову угоду № 3 до Договору № 16/02 від 30.12.2020 (а.с.50) та скеровано на адресу ПрАТ «Соціальна сфера», яка залишилась без належного реагування із сторони відповідача.

З метою виконання договору постачальником було поставлено товару на суму 20948,79 грн. (а.с.38-39)

Як слідує з доводів відповідача, а саме відсутність відмови зі сторони підприємства в односторонньому порядку від виконання зобов`язань, а також невиконання зобов`язань по договору, оскільки невиконаних заявок на поставку продукції не було.

Враховуючи умови договору, ПрАТ «Соціальна Сфера» зобов`язане виготовити та поставити продукцію лише після одержання від Управління освіти Луцької міської ради відповідної заявки.

Жодних невиконаних заявок на виготовлення та поставку товару матеріали господарської справи не містять, що підтверджено в судовому засіданні представником позивача.

Оскільки, як вказує Управлінням освіти Луцької міської ради в своїх листах до Прокуратури Волинської області «Про представництво інтересів у суді та розрахунок розміру штрафних санкцій» від 10.03.2021 та в листі «Повторно про представництво інтересів у суді» від 25.11.2020 - під час встановлення карантину та заборони на роботу суб`єктів господарювання - робота закладів освіти була припинена, замовлень на постачання даної продукції не здійснювалось. В зв`язку з цим твердження Позивача викладені в позовній заяві про те, що ПрАТ «Соціальна Сфера» в порушення ст. 193 ГК України, ст.сг. 525, 526 ЦК України відмовилось в односторонньому порядку від виконання своїх обов`язків, а також твердження щодо невиконання ПрАТ «Соціальна Сфера» своїх обов`язків по договору не відповідає обставинам справи.

Згідно умов договору (п.8.3.1) для розірвання укладеного договору в односторонньому порядку Постачальник був зобов`язаний надіслати Замовнику повідомлення про одностороннє розірвання договору, однак таке повідомлення відсутнє в матеріалах справи.

Відповідно до прикінцевих положень Договору, зокрема п.п. 13.3 та 13.4:

Договір може бути достроково розірваний Замовником в односторонньому порядку:

- коли у зв`язку з специфікацією діяльність Замовника, відпадає потреба у даному товарі;

- у випадку систематичного (два і більше) випадків порушення умов договору.

Дія договору припиняється :

повним виконанням сторонами своїх зобов`язань за цим договором:

за згодою сторін.

Як слідує з матеріалів справи, а саме листа Управлінням освіти Луцької міської ради до Прокуратури Волинської області «Про представництво інтересів у суді та розрахунок розміру штрафних санкцій» від 10.03.2021 №16.1-10/128/2021 та додаткової угоди №3 від 30.12.2020 Замовник керуючись п.13.3. Договору прийняв рішення про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з потребою у знятті зобов`язань на кінець фінансового року, про що направлено на адресу ПрАТ «Соціальна Сфера» лист про розірвання договору в односторонньому порядку з 30.12.2020 року та додаткову угоду №3 від 30.12.2020.

Таким чином, Управлінням освіти Луцької міської ради керуючись п. 13.3. договору, а не ПрАТ «Соціальна Сфера», в односторонньому порядку розірвало договір №16/02 на постачання продуктів харчування від 26 лютого 2020 року, а тому позовні вимоги Виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради щодо стягнення штрафних санкцій з ПрАТ «Соціальна Сфера» є безпідставними та необгрунтованими.

Щодо наявності у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 131 Конституції України пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури покладено виконання функції представництва інтересів держави в суді.

Частиною шостою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що під час здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор, серед іншого, має право звертатися до суду з позовом в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно частини третьої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

У даному випадку порушення інтересів держави полягають у наступному.

Порушення законодавства про публічні закупівлі при закупівлі продуктів харчування для закладів освіти Луцької міської об`єднаної територіальної громади не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.

Враховуючи, що Управління освіти Луцької міської ради є стороною вказаного правочину, саме останнє підлягає визнанню позивачем як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Окружною прокуратурою встановлено, що зазначеним органом не вжито заходів, у тому числі щодо звернення до суду з відповідним позовом для стягнення вказаної суми коштів з ПрАТ «Соціальна сфера». Крім того, відповідно до звіту про договір про закупівлю, укладений під час застосування переговорної процедури UA-2020-02-10-000684-а джерелом фінансування вказаної закупівлі є місцевий бюджет.

Відповідно до положення про Управління освіти Луцької міської ради, затвердженого рішення Луцької міської ради від 24.04.2019 №56/75, Управління освіти Луцької міської ради (далі - Управління) є виконавчим органом Луцької міської ради, уповноваженим органом Луцької міської ради у сфері освіти міста.

Відповідно до розділу 2 Положення, Управління є юридичною особою та фінансується за рахунок коштів бюджету міста в межах асигнувань, затверджених міською радою. Управління володіє та користується майном в межах, визначених чинним законодавством України.

Метою діяльності Управління відповідно до п. 3.1. Положення є забезпечення прав мешканців територіальної громади міста Луцька на освіту відповідно до Конституції і діючого законодавства України, створення сприятливих умов для функціонування в м. Луцьку закладів освіти і виховання, соціального захисту та всебічного розвитку здобувачів освіти.

Управління організовує фінансове забезпечення закладів дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти та освітніх установ комунальної форми власності міста. Сприяє фінансовому забезпеченню існуючої мережі закладів освіти міста. Вносить пропозиції щодо обсягів бюджетного фінансування закладів та установ освіти, які перебувають у комунальній власності, аналізує їх використання.10

Отже, управління є головним розпорядником коштів та з його рахунків було виділено кошти на закупівлю продуктів харчування в розмірі 1 017 580 грн, а тому стягнення штрафу у розмірі 233 724,67 грн підлягають поверненню на користь саме цього управління.

Неналежне та нераціональне, бюджетних коштів є порушенням фінансової підтримки місцевого самоврядування.

Управління освіти Луцької міської ради до даного часу не звернулось до суду про стягнення вказаної суми коштів, чим завдається шкода інтересам держави в особі територіальної громади.

Місцевою прокуратурою листами від 18.09.2020 за № 03.33-63-6771вих-20, від 17.02.2021 № 03.33-63-951вих-21 (а.с.11-12) повідомлено Управління освіти Луцької міської ради про встановлені порушення вимог чинного законодавства, а також висловлено прохання про надання інформації з приводу того, чи вживатиме Управління освіти заходи до усунення порушень, в тому числі щодо стягнення штрафних санкцій за договором поставки продуктів харчування № 16/02 від 26.02.2020.

Управлінням освіти Луцької міської ради у листах від 02.09.2020 № 16.1- 10/415, від 29.09.2020 № 16.1-10/4427 та від 25.11.2020 № 16.1-10/599 висловлено прохання про представництво інтересів держави в особі управління в суді, з метою стягнення штрафних санкцій у розмірі 233 724,67 гри, через відсутність належного фінансування для сплати судового збору(а.с.13-17).

На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Луцькою окружною прокуратурою попередньо повідомлено Управління освіти Луцької міської ради про представництво інтересів держави в їх особі при зверненні із позовною заявою до суду листом від 18.03.2021 № 53-37-вих-21 (а.с.8).

У відповіді на вказаний лист Управління освіти Луцької міської ради від 24.03.2021 № 16.1-10/170/2021 зазначило, що не буде оскаржувати у суді підстави для представництва окружною прокуратурою інтересів держави в їх особі (а.с.20).

Щодо відшкодування понесених витрат пов`язаних з розглядом справи.

Представник відповідача у відзиві та у судовому засіданні просить суд стягнути з прокуратури 5000,00 грн. витрат пов`язаних з розглядом справи.

Саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підтвердження надання послуг, представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №421, посвідчення №33, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АС №1018303 від 22.04.2021, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22.04.2021, платіжне доручення №662 від 12.04.2021.

Досліджуючи договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22.04.2021 та платіжне доручення №662 від 12.04.2021, суд звертає увагу на те, що позивачем сплачено 5000 грн. фізичній особі підприємцю Олейнику І.Ю., однак ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АС №1018303 від 22.04.2021 виписано на адвоката Олейника І.Ю.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це діяльність, зокрема, адвокатів.

Суд звертає увагу на те, що статус фізичної особи - підприємця та адвоката не може поєднуватися в одній особі, оскільки Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Відтак, доходи які отримує фізична особа - підприємець за надання послуг, які можуть становити суть адвокатської діяльності, можуть оподатковуватися за правилами для фізичних осіб - підприємців, але такі послуги не мають статусу правничої правової допомоги, які входить у склад судових витрат.

Враховуючи вище зазначене, суд не приймає до уваги договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22.04.2021 та платіжне доручення №662 від 12.04.2021., відповідно до якого ПАТ «Соціальна Сфера» перерахувало ФОП Олейнику І.Ю. 5 000,00 грн., як доказ оплати правової допомоги.

Також, досліджуючи надані документи, суд зазначає, що на підтвердження надання правової допомоги відповідач не ознайомлювався з матеріалами (документами) господарської справи №903/221/21 3 год., як це зазначено в акті виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22.04.2021.

Крім того, суд акцентує увагу на те, що ні ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АС №1018303 від 22.04.2021, ні платіжне доручення №662 від 12.04.2021 (значиться справа №903/22/21) не містить жодного посилання на господарську справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правової допомоги. Відтак, враховуючи відсутність усіх необхідних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також наявність розбіжностей у наданих документах суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення з прокуратури на корить відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

До такого висновку суд також приходить з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, наданій у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц , у якій судом наголошено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а відтак відсутність доказів, які відповідають вимогам щодо їхньої належності, допустимості та достовірності, на підставі яких можна встановити дійсність витрат та пов`язаність їх з розглядом конкретної справи, унеможливлює прийняття рішення про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван 7де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору з наведених вище підстав, впливу не мають.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.129 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача (прокуратуру).

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Луцької міської ради до Приватного акціонерного товариства Соціальна сфера про стягнення 233724,67 грн. відмовити.

2. В задоволенні клопотання відповідача про відшкодування понесених судових витрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 08.07.2021.

Суддя І. О. Гарбар