ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року

м. Черкаси справа № 910/19940/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Запорізький хлібокомбінат №1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шерт» про стягнення 100914,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року до Господарського суду Черкаської області з Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю надійшла справа №910/19940/20 за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю Запорізький хлібокомбінат №1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Газ Оіл Гарант про стягнення 100914,00 грн. попередньої оплати, перерахованих відповідачу по договору постачання природного газу від 21.12.2019 за №10гД/420-2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо повернення попередньої оплати (як надлишкові кошти), передбачені умовами п. 2.9 і п.5.7 вище вказаного договору.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.04.2021 судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 01 червня 2021р. та замінено відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Газ Оіл Гарант на його правонаступника - Товариство з додатковою відповідальністю Шерт (бул. Шевченка, 266, м. Черкаси, 18002, ).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву від 01.06.2021 про розгляд справи без його участі.

Відповідач відзиву на позов суду не подав, його представник в судове засідання не з`явився.

Про час, дату та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином, в тому числі судом було розміщено оголошення про повідомлення відповідача на веб-сторінці Судова влада України.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2019 між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 10гД/420-2019 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач Постачальник (відповідач) зобов`язався передати у власність Споживача (позивача) газ природній (далі - Газ), (код товару - 2711), а Споживач зобов`язався прийняти і сплатити на умовах цього Договору. Постачальник не являється видобувним підприємством, код ЕІС - 56X80S. Постачальник має діючу ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання газу на території України. Споживач використовує газ виключно для власних потреб. Споживачу присвоєні наступний ЕІС код 56ХО00005DIL700G.

Згідно п.2.1 цього Договору ціна Газу, з урахуванням вартості транспортування до точки виходу, що передається по Договору, визначається Сторонами по кожному місяцю постачання окремими Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно п.2.4 Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості Газу, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору.

П.2.5 Договору визначено, що оплата загальної вартості Газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Договору.

За умовами додаткових угод, які є невід`ємною частиною договору, на календарний місяць, в якому здійснювалась поставка природного газу, сторонами визначались:

- запланований обсяг поставки природного газу,

- вартість Газу,

- порядок оплати.

Тобто, за всіма додатковими угодами сторонами було узгоджено єдиний порядок оплати, відповідно п.4 та п.5 додаткових угод, а саме:

Оплата планової вартості Газу, що передається, проводиться на поточний рахунок Постачальника в такому порядку:

- 30% не пізніше 10 числа місяця поставки газу

- 30% не пізніше 20 числа місяці поставки газу

- 30% не пізніше 30 числа місяця поставки газу.

Остаточні розрахунки за фактично поставлений газ здійснюються споживачем з Постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 15-го числа місяця, наступного за Газовим місяцем (місяцем поставки Газу), відповідно до рахунку, наданого Постачальником (п.5 Договору).

П. 2.9 Договору сторони узгодили, що надлишкові кошти, які надійшли від Споживача зараховуються як попередня оплата.

Зокрема, за умовами п.5.7. Договору у разі неможливості Постачальника передати Газ Споживачу відповідно до умов Договору, Постачальник зобов`язується протягом 10 (десяти) банківських днів, з моменту закінчення відповідного Газового місяця, повернути Споживачу сплачену останнім вартість Газу не переданого по Договору. За такої умови Споживачем пункт 4.3.1- 4.3.6 не виконується.

За період з січня по червень 2020 року відповідачем позивачу було передано природнього газу всього на загальну вартість - 1 061 503,59 грн., що підтверджується,дослідженими в судовому засіданні, Актами приймання-передачі природного газу:

- № 36 від 31.01.2020,

- № 36-Т від 31.01.2020,

- № 302 від 29.02.2020,

- № 302-Т від 29.02.2020,

- № 574 від 31.03.2020,

- № 574-Т від 31.03.2020,

- № 825 від 30.04.2020,

- № 825-Т від 30.04.2020,

- № 1044 від 31.05.2020,

- № 1044-Т від 31.05.2020,

- № 1268 від 30.06.2020,

- № 1268-Т від 30.06.2020.

Позивачем відповідачу було перераховано всього коштів в сумі - 1 162 417,59 грн (один мільйон сто шістдесят дві тисячі чотириста сімнадцять гривень 59 копійок). Тобто, вартість переданого всього за договором природного газу була менша, ніж сплачено за нього позивачем грошових коштів.

Розмір попередньої оплати, яку отримав відповідач в якості надлишкової сплати позивачем і не повертає позивачу, становить 100 914,00грн. (1 162 417,59 грн - 1 061 503,59 грн. = 100 914,00 грн.).

Позивач звертався до відповідача з листами-вимогами від 13.08.2020 № 186 і від 09.09.2020 № 206 про повернення перерахованих надлишкових грошових коштів. Відповідач залишив звернення позивача без відповідного реагування.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини першої ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки постачання природного газу від 21.12.2019 за №10гД/420-2019. Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином та оплатив поставлений відповідачем Газ, що підтверджується платіжними документами, що містяться в матеріалах справи.

За отриманий від відповідача Газ, позивач здійснив оплату на суму 1 162 417,59 грн. Однак вартість отриманого позивачем газу фактично становить 1 061 503,59 грн.

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Пунктами 2.9 та 5.7 Договору сторони дійшли згоди, що надлишкові кошти, які надійшли від Споживача зараховуються як попередня оплата.

У разі неможливості Постачальника передати Газ Споживачу відповідно до умов Договору, Постачальник зобов`язується протягом 10 (десяти) банківських днів, з моменту закінчення відповідного Газового місяця, повернути Споживачу сплачену останнім вартість Газу не переданого по Договору. За такої умови Споживачем пункт 4.3.1- 4.3.6 не виконується.

Судом враховано те, що своєчасне невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого товару є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

Умови зазначеного Договору, які регулюють між сторонами строки та умови розрахунків є чинними і в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними.

Відтак, суд вважає, що оскільки розмір попередньої оплати, здійснений позивачем, перевищує обсяги поставленого відповідачем Газу, то розмір надлишкової сплати, який має повернути відповідач на підставі умов, передбачених п.2.9 та п.5.7 Договору, становить 100 914,00грн. (1 162 417,59 грн - 1 061 503,59 грн. = 100 914,00 грн.).

Таким чином, борг відповідача перед позивачем, який підлягає стягненню, складає 100 914,00 грн.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань по вказаному Договору до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Проте, позивачем не надано до суду доказів, передбачених ч.3 ст. 126 ГПК України, на підставі яких суд може визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, суд вимогу позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишає без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шерт» (бул. Шевченка, 266, м. Черкаси, 18002, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Запорізький хлібокомбінат №1 (вул.Ігорівська,11, Літера Б, м.Київ) 100 914,00 грн (сто тисяч дев`ятсот чотирнадцять грн) боргу та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн) витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.07.2021.

Суддя К.І. Довгань