РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2021Справа № 910/4520/21

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»
доТовариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 30462,27 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивачаАлєксєєв В.В.
від відповідачане з`явилися
від третьої особине з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» 30462,27 грн, з яких: сума страхового відшкодування у розмірі 29016,79 грн, пеня у розмірі 621,68 грн, 3% річних у розмірі 152,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 671,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №06-11.00.20.13100 від 09.09.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5864454, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4520/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

26.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов.

26.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 поданий відповідачем відзив на позовну заяву залишено без розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи №910/4520/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 27.05.2021.

07.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 27.05.2021 було оголошено перерву до 10.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 учасників справи повідомлено про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 10.06.2021.

08.06.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 10.06.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, з огляду на відсутність процесуальних підстав для призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2021.

У судове засідання, призначене на 24.06.2021, з`явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі.

Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, однак, своїх представників у судове засідання відповідач не направив, про причини неявки представників суд не повідомив.

Третя особа представників у судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06-11.00.20.13100 (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

16.09.2020 о 19 год 30 хв в місті Києві по проспекту Академіка Глушкова, 9-Є, сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем FAW, державний номер НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Toyota, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 24.11.2020 у справі №752/19969/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №ТР-00-7434 від 23.09.2020, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 30016,79 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт на столичному», що підтверджується платіжним дорученням №2429 від 28.09.2020.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 30016,79 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 24.11.2020 у справі №752/19969/20 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем FAW, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5864454 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 100000,00 грн, франшизи - 1000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до калькуляції № від 17.09.2020 та рахунку-фактури № від 17.09.2020, виставленого виконавцем ремонтних робіт - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт на столичному», вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП становить 30016,79 грн.

При цьому, суд враховує, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, відповідно до п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль є 2019 року випуску, тобто строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищує 7 років.

Відтак, враховуючи, що належних та допустимих доказів існування обставин, зазначених у п.7.39 Методики, матеріали справи не містять, значення коефіцієнта фізичного зносу в даному випадку приймається судом таким, що дорівнює 0.

Отже, з урахуванням визначених полісом №АО/5864454 розмірів лімітів відповідальності та франшизи, розміру шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, по спірному страховому випадку відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 29016,79 грн (30016,79 грн мінус 1000,00 грн франшизи за полісом).

Листом №1167 від 12.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП, що сталася 16.09.2020.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, вимога позивача про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП була отримана відповідачем 15.10.2020, а відтак, з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний був здійснити відшкодування завданої шкоди до 13.01.2021 включно.

Проте, доказів сплати належної до виплати суми відшкодування за спірним страховим випадком матеріали справи не містять.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності підстав для виплати на користь позивача страхового відшкодування та його розміру (у сумі 29016,79 грн) не спростовано.

В ході розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи, на вирішення якої відповідач просив поставити питання щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулася 16.09.2020.

Вказане клопотання відповідач мотивував тим, що у відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №18-D/78/4 від 10.11.2020 (який відповідачем додано до відзиву на позовну заяву), вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу становить 14420,79 грн.

Однак, суд зазначає, що звіт є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Відтак, при здійсненні розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування (на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») слід виходити саме з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, вказаної в рахунку, виставленому СТО, яким здійснено ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

При цьому, жодних доводів стосовно невідповідності переліку наведених у рахунку-фактурі № від 17.09.2020 (та калькуляції до нього) робіт завданим пошкодженням транспортному засобу при ДТП відповідач не навів.

Більш того, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 поданий відповідачем відзив на позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із пропуском встановленого процесуального строку для подання відзиву, доданий до відзиву висновок експертного автотоварознавчого дослідження №18-D/78/4 від 10.11.2020 (в тому числі і в частині визначення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу) не може бути взято судом до уваги при розгляді даної справи.

У зв`язку з наведеним у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи було відмовлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 29016,79 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 621,68 грн, 3% річних у розмірі 152,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 671,16 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Положеннями п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 621,68 грн, 3% річних у розмірі 152,64 грн та інфляційних втрат у розмірі 671,16 грн, нарахованих за період з 14.01.2021 по 18.03.2021, підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (Україна, 03150, місто Київ, вулиця Фізкультури, будинок 30, ідентифікаційний код 31681672) суму страхового відшкодування у розмірі 29016 (двадцять дев`ять тисяч шістнадцять) грн 79 коп., інфляційні втрати у розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) грн 16 коп., 3% річних у розмірі 152 (сто п`ятдесят дві) грн 64 коп., пеню у розмірі 621 (шістсот двадцять одна) грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.07.2021

Суддя Ю.М. Смирнова