ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/594/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Танасійчук Г.М. згідно розпорядження;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської міської ради до відповідача Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення неустойки у сумі 3219906,34грн.

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» в якому просить:

- розірвати договір купівлі-продажу від 05.03.2018р., укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371;

- стягнути з Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» неустойку у розмірі 3219906,34грн.

В обґрунтування позовних вимог Одеська міська рада посилається на неналежне виконання Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» умов договору купівлі-продажу від 05.03.2018р. в частині сплати вартості об`єкту купівлі-продажу у сумі 15287400,00грн., що еквівалентно 576102,56дол.США по курсу НБУ станом на 05.03.2018р. та сплати штрафних санкцій, які виникли у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу від 05.03.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.03.2021р. відкрито провадження у справі №916/594/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради та призначено підготовче засідання на 13.04.2021р. о 12:20.

05.04.2021р. за вх.суду№9286/21 Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав до суду письмові пояснення.

В підготовчому засіданні від 13.04.2021р. було оголошено перерву на 29.04.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2021р. повідомлено учасників про дату та час підготовчого засідання.

28.04.2021р. за вх.суду№11932/21 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні від 29.04.2021р. було оголошено перерву на 20.05.2021р. о 12:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2021р. повідомлено учасників про дату та час підготовчого засідання.

18.05.2021р. за вх.суду№13384/21 Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав до суду письмові пояснення.

19.05.2021р. за вх.суду№13633/21 відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 20.05.2021р. позивач надав відповідь на відзив відповідача (вх.суду№13723/21 від 20.05.2021р.).

В підготовчому засіданні від 20.05.2021р. було оголошено перерву на 08.06.2021р. о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2021р. повідомлено учасників про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2021р. клопотання Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» про продовження підготовчого провадження задоволено та продовжено строк підготовчого провадження по справі №916/594/21 на 30 днів.

В підготовчому засідання від 08.06.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/594/21, призначено справу до розгляду по суті на 29.06.2021р. о 12:20 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

22.06.2021р. за вх.суду№1852/21 Громадська організація «Центр сприяння інвалідам «Надія» звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до відповідача Одеської міської ради про визнання недійсним п.6.1. договору купівлі-продажу від 05.03.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.06.2021р. зустрічну позовну заяву повернуто заявнику Громадській організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» на підставі ч.6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 29.06.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/594/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, рішенням Одеської міської ради від 30.06.2016р. №785-VІІ внесено зміни до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в інший спосіб, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 24.12.2014р. №6014-VІ, доповнивши його нежилими приміщеннями 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, які підлягають викупу орендарем за грошові кошти. На виконання вказаного рішення 05.03.2018р. між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради від імені якої діяв Департамент комунальної власності (Продавець) та Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу зазначених нежилих приміщень (далі договір) та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93 (п.1.1. договору).

Згідно п. 2.1. договору Покупець зобов`язаний сплатити ціну продажу об`єкта у розмірі 15287400,00грн. (валютний еквівалент 576102,56дол.США за курсом, встановленим Національним банком України станом на 05.03.2018р.), за рахунок власних коштів протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до п. 5.4.1. договору Покупець зобов`язаний у встановлений договором термін сплатити ціну продажу об`єкта купівлі-продажу, штрафних санкцій, що можуть виникнути у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за цим договором, підписати договір про повний розрахунок за придбаний об`єкт купівлі-продажу та Акт приймання-передачі об`єкта, зазначеного у п. 1.1. договору.

Згідно з п. 6.1. договору у разі несплати Покупцем коштів, передбачених розділом 2 «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт», у термін 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору Покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 20% ціни продажу об`єкта купівлі-продажу, зазначеної у п. 1.4. цього договору. У разі несплати ціни продажу об`єкта купівлі-продажу разом з неустойкою протягом наступних 30 календарних днів даний договір підлягає розірванню.

Як вказує позивач, умовами договору передбачено, що Покупець здійснює оплату у розмірі 15287400,00грн. протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору. Договір нотаріально посвідчено 05.03.2018р., а тому оплата вартості нежилих приміщень мала бути здійснена до 04.04.2018р.

Позивач зазначає, що всупереч вищевказаним положенням договору, які є обов`язковими до виконання, відповідачем не сплачено ні ціну продажу об`єкта нерухомого майна, ні штрафні санкції, які виникли внаслідок неналежного виконання покупцем обов`язків за договором. Несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до статті 30 Закону України ««Про приватизацію державного і комунального майна».

Як вказує позивач, за несплату коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору купівлі-продажу нараховується неустойка. Враховуючи несплату відповідачем вартості об`єкта купівлі-продажу позивачем нараховано відповідачу неустойку у сумі 3219906,34грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме розірвати договір купівлі-продажу від 05.03.2018р., укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 та стягнути з Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» неустойку у розмірі 3219906,34грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що ані позивачем, ані третьою особою в порушення вимог статті 188 Господарського кодексу України не направлялось відповідачу жодного проекту угоди про розірвання або жодної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, а в матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення відповідача про розірвання спірного договору.

Відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення неустойки у сумі 3219906,34грн. за договором купівлі-продажу та зазначає, що прострочення виконання зобов`язання за договором, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 05.04.2018р. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України). Чинним наразі та на момент укладання договору купівлі-продажу законодавством України не передбачено інших строків позовної давності для стягнення неустойки за договором купівлі-продажу, окрім визначений ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, а між сторонами договору купівлі-продажу не має жодних домовленостей щодо збільшення зазначеного строку. Таким чином, строк позовної давності щодо стягнення з Відповідача неустойки за договором купівлі-продажу сплив 05.04.2019р. У зв`язку з чим, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у сумі 3219906,34грн. (або в іншому розмірі) за договором купівлі-продажу від 05.03.2018р., який укладений між позивачем та відповідачем щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою м. Одеса, вул. Канатна, 93 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 та відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог у повному обсязі.

У своїй відповіді на відзив відповідача позивач зазначає, що відповідач дійшов до висновку про необґрунтованість позовної вимоги Одеської міської ради про розірвання договору купівлі-продажу, з огляду на наявність у позовній заяві посилань на Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна», який набрав чинності лише після укладення спірного договору. Вказані обставини не свідчать про незаконність відповідної вимоги Одеської міської ради оскільки положеннями укладеного між сторонами договору, а саме п.6.1. договору передбачено, що невиконання Покупцем зобов`язань щодо сплати вартості об`єкта продажу після 04.05.2018р. є підставою для розірвання договору. Вказане повністю відповідає положенням Цивільного законодавства України, адже за змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач наполягає, що у позовній заяві Одеською міською радою обґрунтовано наявність у даному випадку істотного порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу, що жодним чином не спростовано у відзиві.

Позивач вказує, що спірні відносини на момент укладення договору купівлі-продажу з відповідачем були врегульовані положеннями Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Положеннями ч. 5 вказаного Закону передбачено, що договір купівлі-продажу є підставою для внесення коштів у банківську установу на обумовлений договором рахунок як оплату за придбаний об`єкт приватизації. Покупець зобов`язаний внести зазначені платежі протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У разі несплати коштів протягом зазначеного строку покупець сплачує на користь державного органу приватизації неустойку в розмірі 20% ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу разом з неустойкою протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню. Також спірні правовідносини регулюються Законом України «Про приватизацію державного майна», відповідно до положень ч. 2 ст. 27 якого виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є, зокрема, несплата коштів, визначених договором купівлі-продажу, протягом 60 днів з дня нотаріального посвідчення договору. Згідно з ч. 1 ст. 29 вказаного Закону за порушення законодавства про приватизацію до винних осіб застосовується кримінальна, адміністративна, дисциплінарна, цивільно-правова відповідальність відповідно до законодавства України. Частиною 4 статті 29 Закону також передбачено, що у разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня нотаріального посвідчення договору покупець сплачує на користь державного органу приватизації неустойку в розмірі 20% ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу разом з неустойкою протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню.

Таким чином, позовні вимоги Одеської міської ради ґрунтуються виключно на положеннях спірного договору та чинного на момент його укладення законодавства.

Стосовно посилань відповідача на відсутність у матеріалах справи письмового повідомлення покупця про розірвання спірного договору позивач вказує, що ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до вказаної статті є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин. Той факт, що сторона договору не скористалася процедурою позасудового врегулювання питання зміни чи розірвання договору, навіть коли порядок здійснення такої процедури врегульовано законодавчо, не позбавляє таку сторону можливості належним чином реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у ч.2 ст. 651 ЦК України.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності в частині стягнення неустойки позивач зазначає, що відповідно до п. 6.1. договору купівлі-продажу нежилих приміщень у разі несплати покупцем коштів, передбачених розділом 2 «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт», у термін 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 20% ціни продажу об`єкта купівлі-продажу, зазначеної у п. 1.4. цього договору. Між тим для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити безпосередньо з мети встановлення у договорі та законодавстві відповідних способів захисту прав кредитора. У даному випадку стягнення 20% ціни продажу слід розглядати як особливу міру відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вказана сума виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У відповідності до умов спірного договору місцевий бюджет у 2018 році мав отримати 15287400,00грн. Водночас, вказані кошти, на які законно розрахував продавець при укладенні договору, не отримано Одеською міською радою та не використано у своїй діяльності. А тому майнове право та інтерес позивача має бути захищено шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Одеська міська рада звернулась до суду із позовом про стягнення неустойки у 2021р. з огляду на наступні обставини. Спірний договір купівлі-продажу укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі Положення про Департамент, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VІІ, та ГО «Центр сприяння інвалідам «Надія». Відповідно до розділу 2 договору «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт» покупець мав сплатити ціну продажу на рахунок саме Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Враховуючи зазначене, надходження коштів контролював Департамент комунальної власності Одеської міської ради, натомість Одеська міська рада не мала доступу до таких рахунків та була позбавлена можливості перевірити вчасне надходження відповідних коштів. Основними завданнями Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю та забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади. Саме Департамент комунальної власності Одеської міської ради укладає цивільно-правові угоди з попереднім повідомленням постійної комісії з комунальної власності (договори оренди, купівлі-продажу, застави, дарування, користування, позички, концесії майна та інші угоди відповідно до чинного законодавства України) та контролює їх виконання. У зв`язку з цим, Одеська міська рада звернулась до суду після надходження листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 11.11.2020р. №01-13/4561, яким було повідомлено про несплату відповідачем ціни продажу та необхідність вжиття відповідних заходів реагування.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради у своїх поясненнях зазначає, що в порушення умов договору купівлі-продажу та вищевказаних норм законодавства відповідач не виконав вимоги п. 2.1. договору та не сплатив на рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради вартість об`єкта купівлі-продажу в межах строку передбаченого договором купівлі-продажу від 05.03.2018р. Отже, відсутність сплати відповідачем ціни продажу об`єкта нерухомого майна протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору - 05.03.2018р., а саме передання майнових прав без отримання зустрічного грошового задоволення, дає підстави для висновку, що Продавець був позбавлений того, на що розраховував при укладенні спірного договору купівлі-продажу, а отже договір купівлі-продажу від 05.03.2018р. підлягає розірванню в судовому порядку.

Щодо твердження відповідача про не направлення на адресу останнього проекту угоди про розірвання або жодної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу Департамент комунальної власності Одеської міської ради вказує, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майн» покупець, який підписав договір купівлі-продажу, сплачує на відповідний поточний рахунок органів приватизації ціну продажу об`єкта приватизації не пізніше ніж протягом 30 днів з дня підписання договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 4 ст. 29 цього ж Закону разі несплати коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору та його нотаріального посвідчення (у разі якщо нотаріальне посвідчення договору передбачено законодавством) покупець сплачує на користь органу приватизації неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню. Крім того, виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є, зокрема, несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов. Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради зазначає, що відсутність сплати відповідачем ціни продажу об`єкта нерухомого майна протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору - 05.03.2018р., а саме передання майнових прав без отримання зустрічного грошового задоволення, дає підстави для висновку, що Продавець був позбавлений того, на що розраховував при укладенні спірного договору купівлі-продажу, а отже договір купівлі-продажу від 05.03.2018р. підлягає розірванню в судовому порядку.

Щодо позиції про стягнення неустойки Департамент комунальної власності Одеської міської ради зазначає, що враховуючи повну несплату відповідачем ціни продажу об`єкта купівлі-продажу, вимога щодо стягнення з відповідача неустойки, яка має на меті компенсацію збитків, завданих продавцю невиконанням іншою стороною умов договору, є такою що відповідає нормам чинного законодавства та положенням договору купівлі-продажу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеської міської ради від 30.06.2016р. №785-VІІ внесено зміни до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в інший спосіб, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 24.12.2014р. №6014-VІ, доповнивши його нежилими приміщеннями 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, які підлягають викупу орендарем за грошові кошти.

На виконання вказаного рішення 05.03.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 договір купівлі-продажу відповідно до умов якого позивач продав, а відповідач купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93.

Посилання позивача на Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» не є обґрунтованим, оскільки вказаний Закон набув чинності 07.03.2018р., натомість договір було укладено 05.03.2018р. тобто до набрання чинності Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» тому вказаний Закон до спірних відносин між сторонами на застосовується.

На час укладання спірного договору, а саме 05.03.2018р. діяв Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється зокрема шляхом викупу.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна. Договір купівлі-продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законом, державній реєстрації.

Положеннями ч. 5 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачено, що договір купівлі-продажу є підставою для внесення коштів у банківську установу на обумовлений договором рахунок як оплату за придбаний об`єкт приватизації.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 24 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» встановлено, що покупець, який підписав договір купівлі-продажу, сплачує на відповідний поточний рахунок органів приватизації ціну продажу об`єкта приватизації не пізніше ніж протягом 30 днів з дня підписання договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що умовами договору, а саме п. 2.1. договору відповідач був зобов`язаний сплатити ціну продажу об`єкта у розмірі 15287400,00грн. (валютний еквівалент 576102,56дол.США за курсом, встановленим Національним банком України станом на 05.03.2018р.), за рахунок власних коштів протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, всупереч положенням умов договору, які є обов`язковими до виконання, відповідачем не сплачено ціну продажу об`єкта нерухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до ст. 30 цього Закону.

Посилання відповідача на те, що ані позивачем, ані третьою особою в порушення вимог статті 188 Господарського кодексу України не направлялось відповідачу жодного проекту угоди про розірвання або жодної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та відсутність матеріалах справи доказів письмового повідомлення відповідача про розірвання спірного договору судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Як вже зазначено вище ч. 3 ст. 24 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» встановлено, що несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до ст. 30 цього Закону.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вірно зазначає позивач, іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до вказаної статті є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин. Той факт, що сторона договору не скористалася процедурою позасудового врегулювання питання зміни чи розірвання договору, навіть коли порядок здійснення такої процедури врегульовано законодавчо, не позбавляє таку сторону можливості належним чином реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у ч.2 ст. 651 ЦК України.

Враховуючи невиконання відповідачем умов договору щодо сплати вартості об`єкта купівлі-продажу у встановлений договором строк, що є істотним порушенням умов договору та враховуючи положення ч. 3 ст. 24 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», яким встановлено, що несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до ст. 30 цього Закону, позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу від 05.03.2018р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 3219906,34грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» за несплату коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору купівлі-продажу нараховується неустойка.

Судом встановлено, що умовами договору, а саме п. 6.1. договору сторони встановили, що у разі несплати Покупцем коштів, передбачених розділом 2 «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт», у термін 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору Покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 20% ціни продажу об`єкта купівлі-продажу, зазначеної у п. 1.4. цього договору.

Як вказує позивач, враховуючи несплату відповідачем вартості об`єкта купівлі-продажу позивачем нараховано відповідачу неустойку у сумі 3219906,34грн.

Відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення неустойки у сумі 3219906,34грн. за договором купівлі-продажу та зазначає, що прострочення виконання зобов`язання за договором, а отже і строк позовної давності починає відлік з 05.04.2018р. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України). Чинним наразі та на момент укладання договору купівлі-продажу законодавством України не передбачено інших строків позовної давності для стягнення неустойки за договором купівлі-продажу, окрім визначений ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, а між сторонами договору купівлі-продажу не має жодних домовленостей щодо збільшення зазначеного строку. Таким чином, строк позовної давності щодо стягнення з Відповідача неустойки за договором купівлі-продажу сплив 05.04.2019р. У зв`язку з чим, Громадська організація «Центр сприяння інвалідам «Надія» просить суд застосувати строк позовної давності до вимог Одеської міської ради щодо стягнення з Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» неустойки у сумі 3219906,34грн. (або в іншому розмірі) за договором купівлі-продажу від 05.03.2018р.

Суд, розглянувши заяву відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення неустойки зазначає наступне.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Визначення початку відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і суб`єктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

До того ж, і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою позовна давність починає обчислюватися з одного і того самого моменту: коли особа, у даному випадку держава, довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18).

Це правило пов`язано не тільки із часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи спірний договір купівлі-продажу укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі Положення про Департамент, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VІІ, та ГО «Центр сприяння інвалідам «Надія».

Відповідно до розділу 2 договору «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт» покупець мав сплатити ціну продажу на рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Враховуючи зазначене, надходження коштів контролював Департамент комунальної власності Одеської міської ради, натомість Одеська міська рада не мала доступу до таких рахунків та була позбавлена можливості перевірити вчасне надходження відповідних коштів.

Основними завданнями Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю та забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади.

Саме Департамент комунальної власності Одеської міської ради укладає цивільно-правові угоди з попереднім повідомленням постійної комісії з комунальної власності (договори оренди, купівлі-продажу, застави, дарування, користування, позички, концесії майна та інші угоди відповідно до чинного законодавства України) та контролює їх виконання.

Одеська міська рада звернулась до суду з даним позовом після надходження листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 11.11.2020р. №01-13/4561, яким було повідомлено про несплату відповідачем ціни продажу та необхідність вжиття відповідних заходів реагування.

Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі Положення про Департамент, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VІІ, та ГО «Центр сприяння інвалідам «Надія» та відповідно до розділу 2 договору «Порядок розрахунків за придбаний об`єкт» покупець мав сплатити ціну продажу на рахунок саме Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Враховуючи, що надходження коштів контролював Департамент комунальної власності Одеської міської ради та позивач не мав доступу до таких рахунків та був позбавлений можливості перевірити вчасне надходження відповідних коштів, а дізнався про несплату відповідачем ціни продажу лише з листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 11.11.2020р. №01-13/4561, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк для звернення до суду з вимогами про сплату неустойки.

Приймаючи до уваги вищевикладене, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у сумі 3219906,34грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, заявлені в межах строку позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Одеської міської ради до відповідача Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про розірвання договору купівлі-продажу від 05.03.2018р., укладеного між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та Громадською організацією «Центр сприяння інвалідам «Надія» щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371 та стягнення з Громадської організації «Центр сприяння інвалідам «Надія» неустойку у розмірі 3219906,34грн., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 50568,60грн. покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Одеської міської ради до відповідача Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення неустойки у сумі 3219906,34грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Розірвати договір купівлі-продажу від 05.03.2018р., укладений між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, ) та Громадською організацією Центр сприяння інвалідам Надія (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 6/2, ) щодо нежилих приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 05.03.2018р. за №371;

3. Стягнути з Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 6/2, ) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, код ЄДРПОУ 26597,34грн. неустойки, 50568,60грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 08 липня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова