ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021 місто Дніпро Справа № 912/114/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Березкіної О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 (повний текст оформлений 29.03.2021, суддя Глушков М.С.) у справі №912/114/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь", м. Новоукраїнка, Кіровоградська область

про стягнення 64 840,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" 64 840,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21 позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 12 968,00 грн. штрафу, 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагонів в залізничній накладній №41189002 від 01.07.2020 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Згідно з накладної №41189002 від 01.07.2020 провізна плата за вагони становить 6 484,00 грн., тому сума штрафу складає: 6 484,00 грн. х 5 х 2 вагони = 64 840,00 грн.

Враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений і підтверджений матеріалами справи, відповідачем не спростований, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку неправильним зазначення маси вантажу в розмірі 64 840,00 грн.

Місцевим господарським судом також встановлено, що позов подано в межах шестимісячного строку для його пред`явлення.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд врахував фінансовий стан відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, та дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу з п`ятикратного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезення до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, тобто до 12 968,00 грн. (6 484,00 грн. провізної плати х 1 х 2 вагони = 12 968,00 грн.).

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована недотриманням місцевим господарським судом вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими визначено розмір штрафу.

Також апелянт зазначає, що на підтвердження доводам відповідача, які покладені в основу рішення про зменшення штрафу, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скрутного становища, винятковості випадку та невідповідності штрафу наслідкам порушення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

24.05.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Зазначає, що розмір штрафу (64 840,00 грн.) є неспівмірним із вартістю вантажу, який перевозився у спірних вагонах (46 316,20 грн.). Також відповідач не погоджується із доводами апелянта про недоведеність скрутного фінансового становища, посилаючись на наявність у 2020 році пандемії, що є загальновідомим фактом, як і негативні наслідки такої пандемії для бізнесу. У зв`язку з тим, що позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції не піддав сумніву таких обставин, відповідач надав до відзиву на апеляційну скаргу довідку від 20.05.2021 банківської установи з переліком кредитних зобов`язань відповідача.

01.06.2021 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли заперечення, в яких позивач наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" зі станції Новоукраїнка Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" за накладною №41189002 відправлено на станцію Пласти Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" вагони №52372406 та №64050685 з вантажем щебінь гранітний непоіменований в алфавіті, зазначивши в накладній масу вантажу у вагоні № 000 кг, тара 24 000 кг; у вагоні № 000 кг, тара вагона 23 700 кг.

Маса вантажу визначена вантажовідправником, завантаження проводилося вантажовідправником, що підтверджується відповідними відмітками у графах 24, 26, 28 зазначеної накладної.

В процесі перевезення вантажу на станції Покровськ 04.07.2020 складено акт загальної форми №35659, в якому вказано про підозру недостачі вантажу у вагонах №64050685 на 3 600 кг, №52372406 на 2 900 кг.

16.07.2020 за результатами комісійного зважування працівниками станції Новгородівка Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" у складі: ДСП Ярошенко, оператора Дьяконенко А.Я., складено акти загальної форми №№489, 490 ф. ГУ- 23 (зваж по ГУ - 78), в яких зазначено, що фактична маса вантажу нетто у вагоні №64050685 складає 67 900 кг, що менше зазначеної у накладній на 2 100 кг, у вагоні №52372406 68 500 кг, що менше на 1 500 кг, про що 16.07.2020 зроблені відповідні записи у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу (ф. ГУ-78) у вагонах №64050685, №52372406.

16.07.2020 складені комерційні акти №482201/228, №482201/229, в яких відображено розбіжності фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладних в сторону зменшення. Так, у вагоні № 64050685 вага менше на 2 100 кг, брутто 91 600 кг, тара - 23 700 кг, нетто 67 900 кг; у вагоні № 52372406 вага менше на 1 500 кг, брутто 92 500 кг, тара - 24 000 кг, нетто 68 500 кг. Загальна маса вантажу менша на 3 600 кг.

При прибутті вищезазначених вагонів на станцію призначення проведено видачу вагонів та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційних актів, відповідно до яких під час перевірки вантажу різниці проти цих актів не виявлено.

Отже, комерційними актами підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній.

На підставі комерційних актів залізницею нарахований штраф за неправильно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в порядку, передбаченому статтями 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до залізничної накладної №41189002 від 01.07.2020, вартість провізної плати за один вагон становить 6 484,00 грн.

Таким чином, сума штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати становить 64 840,00 грн. (6 484,00 грн. х 5 х 2 вагони).

Предметом спору є стягнення 64 8408,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Положеннями статті 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1 Правил на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до пункту 2.1 Правил, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з пунктом 5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип вагів зазначається в накладній.

У накладній №41189002 від 01.07.2020 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь". Маса визначена на вагонних вагах (150 т), заводський №252.

За накладною №41189002 відправником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь", яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі статтею 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно статті 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставини щодо невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Крім того, у статті 129 Статуту зазначено, що в усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Таким чином, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у статті 129 Статуту визначено складання комерційного акта, а не акта загальної форми.

Пунктом 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Місцевим господарським судом встановлено, що комерційні акти складено за участю ДСМ (заступника начальника станції по вантажній роботі) Сухов С.В., оператора станції Д`яконенко А.Я., комерційного агента Мінєнкова А.С . При цьому, в комерційних актах зазначено, що завідувач вантажним двором відсутній у штаті.

Тобто, вказані комерційні акти, відповідно до п. 10 Правил складання актів, підписані трьома уповноваженими працівниками залізниці.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами, якими підтверджено факт невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яку вказав відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" у накладній № 41189002 від 01.07.2020.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме пунктів 2.1 та 2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі статтею 37 Статуту та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до статті 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагонів в залізничній накладній № 41189002 від 01.07.2020 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Згідно з накладної № 41189002 від 01.07.2020 провізна плата за вагони становить 6 484,00 грн., таким чином, сума штрафу складає: 6 484,00 грн. х 5 х 2 вагони = 64 840,00 грн.

Враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений і підтверджений матеріалами справи, відповідачем не спростований, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку неправильним зазначення маси вантажу в розмірі 64 840,00 грн.

Також, місцевим господарським судом встановлено, що позов подано в межах шестимісячного строку для його пред`явлення.

Разом з цим, відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, яке обґрунтоване відсутність збитків позивача та значним перевищенням заявленої позивачем суми штрафу у розмірі 64 840,00 грн. відносно вартості вантажу у вагонах №64050685, № 316,20 грн. (70 т х 2 вагони х 330,83 (вартість однієї тонни) = 46 316,20 грн.).

Також відповідач посилається на те, що в даний час останній перебуває у скрутному матеріальному становищі (наявність великих сум кредитних зобов`язань, які відповідач вимушено взяв на себе через складнощі, що виникли в тому числі в 2020 році у зв`язку з пандемією, обмеженням закупівлі товарно-матеріальних цінностей тощо).

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд врахував фінансовий стан відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, та дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу з п`ятикратного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезення до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, тобто до 12 968,00 грн. (6 484,00 грн. провізної плати х 1 х 2 вагони = 12 968,00 грн.).

При цьому місцевим господарським судом зазначено, що зменшення суми, яка підлягає до стягнення жодним чином не впливає на розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України; виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, суд має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. При цьому, підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Також апелянт зазначає, що на підтвердження доводам відповідача, які покладені в основу рішення про зменшення штрафу, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скрутного становища, винятковості випадку та невідповідності штрафу наслідкам порушення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Однак, місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про зменшення штрафу до однієї провізної плати за вагон за всю відстань перевезення у сумі 12 968,00 грн., приписів наведених вище норм не врахував. Відповідач, заявляючи про зменшення розміру штрафу, послався на неспівмірність штрафу, вартості вантажу, відсутність збитків у залізниці внаслідок попущеного порушення та скрутне фінансове становище, зумовлене пандемією, між тим в матеріалах справи відсутні докази обґрунтування наявності виняткових обставин, за яких можливе зменшення штрафу в даному конкретному випадку. Зменшуючи розмір штрафу, місцевий господарський суд зазначив, що врахував фінансовий стан відповідача, однак, як правильно зазначає апелянта, в матеріалах справи відсутні докази тяжкого фінансового стану відповідача, при цьому посилання на пандемію не є таким доказом. При цьому, суд першої інстанції не мотивував, чому дійшов висновку про зменшення розміру штрафу саме до однієї провізної плати (тоді як статутом унормовано п`ять) за вагони за всю відстань перевезення у сумі 12 968,00 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відзиву відповідача та задовольняє апеляційну скаргу позивача, та, відповідно, позов останнього в повному обсязі.

Апеляційний господарський суд не приймає додаткові докази, надані відповідачем разом із відзивом на апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що вони датовані після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №914/2339/17 від 05.02.2019 та №910/143/19 від 16.10.2019, і в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" врахована апеляційним господарським судом.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 51 872,00 грн. штрафу з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21 задовольнити.

Скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21 в частині відмови у стягнення 51 872,00 грн. штрафу.

Прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 51 872,00 грн. штрафу.

В решті рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2021 у справі №912/114/21 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 3 405,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 09.07.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Березкіна

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2021 у справі №912/114/21 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси Акціонерного товариства "Українська залізниця" (), Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (), Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (), представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" адвоката Міщенко Вероніки Василівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).