ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021 місто Дніпро Справа № 908/1045/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 (повний текст складений 22.04.2021, суддя Федорова О.В.) у справі №908/1045/21

за позовом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, с. Долинське, Запорізький район, Запорізька область

до відповідача: Запорізької районної ради Запорізької області, селище міського типу Кушугум, Запорізький район, Запорізька область

про визнання незаконними та скасування рішень ради та припинення права комунальної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької районної ради Запорізької області, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької районної ради Запорізької області №19 від 25.11.2020 "Про надання згоди на безоплатну передачу об`єкта нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Запорізького району Запорізької області до комунальної власності територіальної громади Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області - гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_1 ";

- визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької районної ради Запорізької області №20 від 25.11.2020 "Про надання згоди на безоплатну передачу об`єкта нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Запорізького району Запорізької області до комунальної власності територіальної громади Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області - 15/25 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 ";

- припинити право комунальної власності за Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області на нерухоме майно: гаражні бокси літ. Щ загальною площею 163,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та на 15/25 частки нежитлової будівлі літ. А-2 за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 позовну заяву повернуто без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що спірні рішення №19 від 25.11.2020, №20 від 25.11.2020 прийняті відповідачем на підставі статей 43, 60, пункту 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які визначають компетенцію відповідача та порядок управління об`єктами комунальної власності.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що між сторонами відсутній спір про право власності на комунальне майно, а наявний спір про розмежування компетенції щодо управління цим майном; вимоги про визнання незаконними та скасування рішень відповідача підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства; вимога про припинення права комунальної власності є похідною вимогою від вимог про визнання незаконними та скасування рішень відповідача і не може бути розглянута до вирішення спору про правомірність оскаржуваних рішень.

Посилаючись на порушення правил об`єднання позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що позовні вимоги, які об`єднані в позовній заяві, належить розглядати в порядку різного судочинства, зокрема вимоги про визнання незаконними та скасування рішень відповідача - в порядку адміністративного судочинства, а вимоги про припинення права комунальної власності - в порядку господарського судочинства.

Також місцевим господарським судом зазначено, що спірні правовідносини за вимогою про припинення права комунальної власності фактично виникли між позивачем та Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, за якою зареєстроване право власності на спірне майно і право комунальної власності якої позивач просить припинити, однак дана особа не визначена відповідачем у справі. Між позивачем та відповідачем - Запорізькою районною радою Запорізької області за даною вимогою господарські правовідносини відсутні, тому посилання позивача на наявність спору про право власності щодо спірного комунального майна не змінює підсудності вимог про визнання незаконними та скасування рішень відповідача адміністративному суду.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі органу місцевого самоврядування.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові або права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Апелянт зазначає, що предметом спору у цій справі є рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого у іншого суб`єкта публічного права (об`єднаної територіальної громади) виникло право власності на об`єкт нерухомого майна, при цьому, як убачається із позовної заяви, фактичною метою звернення позивача із позовом є захист спільної власності територіальних громад Запорізького району, зокрема, своїх прав та інтересів, як співвласника нерухомого майна; звертаючись з цим позовом, позивач намагається захистити свій майновий інтерес щодо нерухомого майна, право власності на який уже виникло в іншої юридичної особи публічного права, оскільки вважає, що при прийнятті спірних рішень не було враховано її права та інтереси.

Таким чином спір у цій справі не є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Крім того апелянт зазначає, що звертався з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства, однак ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №280/9504/20 провадження в адміністративній справі закрито.

Посилання місцевого господарського суду про неправильність визначення відповідача у справі щодо вимоги до припинення правка комунальної власності, то, на думку апелянта, вказане не є підставою для повернення позовної заяви.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2021 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: ОСОБА_1, Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

24.06.2021 від Запорізької районної ради Запорізької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін. Відповідач погоджується із висновками місцевого господарського суд про те, що в позовній заяві об`єднані вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, зокрема вимоги про визнання незаконними та скасування рішень відповідача - в порядку адміністративного судочинства, а вимоги про припинення права комунальної власності - в порядку господарського судочинства. Відповідач також погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що не є належним відповідачем щодо вимог про припинення права комунальної власності.

У зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_1 відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2021, справу №908/1045/21 передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді Подобєд І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2021 справу №908/1045/21 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Подобєда І.М., Чус О.В.

Відповідно до частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом апеляційного розгляду є ухвала про повернення позовної заяви, оскарження якої передбачено пунктом 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач здійснює лише управління спірним майном та не мав повноважень на відчуження спірного майна, яке здійснюється лише за рішенням, власника або уповноваженого ним органу. Зауважує, що приймаючі спірні рішення відповідач не врахував інтереси позивача, який не надавав відповідачу згоди на передачу майна як співвласник об`єктів спільної власності територіальних громад Запорізького району Запорізької області. Також відповідач не врахував норму закону, що обов`язковою умовою для відчуження майна є знаходження майна на території територіальної громади, якій майно відчужується та задоволення потреб виключно цієї територіальної громади. Враховуючи викладене, позивач просить визнати незаконними та скасувати спірні рішення. Оскільки спірне майно на підставі спірних рішень зареєстровано за Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, позивач просить припинити право комунальної власності на дане майно.

Обґрунтовуючи підстави для повернення позовної заяви, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем об`єднані позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, зокрема вимоги про визнання незаконними та скасування рішень відповідача - в порядку адміністративного судочинства, а вимоги про припинення права комунальної власності - в порядку господарського судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі органу місцевого самоврядування.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові або права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Згідно зі статтею 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Отже, сама по собі участь органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах не дає підстав для віднесення такого спору до категорії публічно-правових, оскільки визначальною ознакою для встановлення юрисдикції, до якої має бути віднесено спір, є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області зверталася із позовом про визнання незаконним та скасування рішень Запорізької районної ради Запорізької області №19 від 25.11.2020 та №20 від 25.11.2020 в порядку адміністративного судочинства, однак ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №280/9504/20 провадження в адміністративній справі закрито з тих підстав, що вказаний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Враховуючи, що адміністративним судом закрито провадження у справі за позовом, поданим до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й у цій справі, вказане поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

У пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства", заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі "Станєв проти Болгарії", заява № 36760/06, пункт 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

У рішенні від 9 грудня 2010 року у справі "Буланов та Купчик проти України" (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38, 40).

У рішенні від 1 грудня 2011 року у справі "Андрієвська проти України" (заява №34036/06) ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України. Натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (пункти 13, 14, 23, 25, 26).

У рішенні від 17 січня 2013 року у справі "Мосендз проти України" (заява №52013/08) ЄСПЛ встановив, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122,125).

У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі "Шестопалова проти України" (заява №55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (пункти 13, 18,24).

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2021 у справі №906/1308/19 вказала, що вважає, що справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Подібний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у її постановах від 12 грудня 2018 року у справах №490/9823/16-ц та №761/12676/17, від 27 березня 2019 року у справі №766/10137/17.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви без розгляду, ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладених обставин справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 підлягає скасуванню, а справа - переданню на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, наявні підстави, передбачені статтею 280 Господарського процесуального кодексу України, для скасування ухвали місцевого господарського суду.

У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 280, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.04.2021 у справі №908/1045/21 скасувати.

Справу №908/1045/21 передати на розгляд Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09.07.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Чус

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2021 у справі №908/1045/21 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси (за наявності інформації в матеріалах справи) Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (), Запорізької районної ради Запорізької області ().