ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Справа № 915/556/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СТРЕЙД КОМПАНІ, вул. Василя Макуха, 1, м. Дніпро, 49087 ()

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 ()

в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, а/с № 20, м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., 55001 (код ВП )

про стягнення коштів в сумі 133 970, 45 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю СТРЕЙД КОМПАНІ з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованість за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року у розмірі 133 970, 45 грн., з яких: 106 768, 20 грн. інфляційні втрати та 27 202, 25 грн. 3% річних.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.05.2021 заяву відповідача (вх. № 6909/21 та № 6912/21 від 07.05.2021) Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про розгляд справи за правилами загального провадження залишено без задоволення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

27.05.2021 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 8084/21), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованість за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року у розмірі 130 900, 61 грн., з яких: 106 768, 20 грн. інфляційні втрати та 24 132, 41 грн. 3% річних.

Заява мотивована тим, що позивачем здійснено перерахунок 3 % річних.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду. Позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви (вх. № 8084/21 від 27.05.2021 року).

Інші заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року, а саме: зобов`язання оплатити вартість отриманого товару.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.03.2021 по справі № 915/1502/20 стягнуто з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю СТРЕЙД КОМПАНІ 1 386 600 грн. (сума основного боргу) за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року.

Судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

Відповідачем 06.04.2021 року проведено оплату в сумі 1 386 600 грн.

Проте, у зв`язку з простроченням оплати за отриманий на підставі договору на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року товар, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 625, 692 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

13.05.2021 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7203/21). Докази направлення копії відзиву з додатками на адресу позивача долучено до відзиву. Відзив долучено судом до матеріалів справи та прийнято судом до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що вимоги позивача не визнає. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що станом на 06.05.2021 заборгованість за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року перед постачальником відсутня. Оплата за поставку продукції здійснена 06.04.2021 в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що позивачем неправильно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, а саме: неправильно визначено кінцевий термін оплати. Так, загальний розмір 3 % річних становить 26 410, 26 грн.

Відповідач вказує, що станом на сьогодні ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. Основна причина накопичення боргу заборгованість ДП Гарантований покупець перед ДП НАЕК Енергоатом.

У зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП Гарантований покупець перед ДП НАЕК Енергоатом, суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла серйозна фінансова криза не платежів, що, в свою чергу, і призвело до порушення строків виконання зобов`язань з оплати за договором.

Відповідач зазначає, що вина як підстава для відповідальності ВП ЮУ АЕС відсутня.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 614 ЦК України.

Крім того, відповідачем подано клопотання (вх. № 7204/21 від 13.05.2021) про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач просить суд зменшити розмір стягуваної пені на 99 %.

Сторони на скористались наданими їм ст. 166, 167 ГПК України правами на подання відповіді на відзив та заперечень.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

07.05.2020 року між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС та ТзОВ СТРЕЙД КОМПАНІ (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-20-06387 (арк. 7-13).

Відповідно до п. 12.1 договору договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою.

Відповідно до п. 12.2 договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2021 року.

Відповідно до п. 12.3 договору закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов`язань.

Відповідно до п. 9.5 договору усі додатки, підписані обома сторонами, є невід`ємною частиною даного договору.

До договору сторонами складено Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору) на загальну суму 1 386 600, 00 грн. з ПДВ (арк. 13).

Договір та Специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код СРV 44210000-5 по ДК 021:2015 Конструкції та їх частини (елементи риштувань будівельних), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Відповідно до п. 1.3 договору місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає: разом 1 155 500, 00 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 231 100, 00 грн. Всього з ПДВ: 1 386 600, 00 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ, згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 договору постачання здійснюється на протязі 40 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 11.06.2020, на умовах:

- DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про довірчі послуги у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, який підтверджує якість товару (сертифікат якості або паспорт якості або інше).

Відповідно до п. 3.3 договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 3.8 договору якщо постачальником поставлені товари, які не відповідають специфікації договору (неналежної якості, без належного оформлення документів тощо) постачальник зобов`язаний своєчасно вивезти такі товари зі складів вантажоодержувача або укласти з вантажоодержувачем договір про надання послуг відповідального зберігання на період до повного врегулювання невідповідностей, виявлених в процесі вхідного контролю (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 4.5 договору у випадку не надання постачальником покупцю електронної податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку (п. 3.2 договору), покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору на суму ПДВ, на яку не було зареєстровано (надано) податкову накладну.

Відповідно до п. 5.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 Про порядок приймання продукції по кількості і П-7 Про порядок приймання продукції по якості, СОУ НАЕК 038:2017 Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС.

Відповідно до п. 11.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Відповідно до п. 11.1.2 договору покупець зобов`язаний приймати поставлені товари згідно розділу 5.

Відповідно до п. 11.4.1 договору постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем (постачальником) поставлено відповідачу (покупцю) товар в повному обсязі на загальну суму 1 386 600, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (арк. 14-16), а саме:

- видаткова накладна № 100 від 19.05.2020 року на суму 649 200, 00 грн. (дата отримання товару на складі вантажоодержувача 20.05.2020 року);

- видаткова накладна № 101 від 19.05.2020 року на суму 52 800, 00 грн. (дата отримання товару на складі вантажоодержувача 20.05.2020 року);

- видаткова накладна № 106 від 02.06.2020 року на суму 684 600, 00 грн. (дата отримання товару на складі вантажоодержувача 02.06.2020 року).

Всі видаткові накладні підписано сторонами та скріплено печатками.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 33 (арк. 64) на виконання умов п. 3.2 договору позивачем подано та зареєстровано податкові накладні, а саме:

- податкову накладну на суму 52 800, 00 грн. зареєстровано в ЄРПН 11.06.2020 року;

- податкову накладну на суму 684 600, 00 грн. зареєстровано в ЄРПН 30.06.2020 року.

На виконання умов п. 5.1 договору прийняття товару по кількості та якості оформлено ярликом на придатну продукцію 65), а саме:

- на поставлений товар на суму 649 200, 00 грн. по видатковій накладній № 100 від 19.05.2020 оформлено ярлик на придатну продукцію № 5-636 від 25.05.2020 року.

Отже, граничним строком для оплати за товар є:

- по видатковій накладній № 100 від 19.05.2020 року (25.05.2020+45 робочих днів) 29.07.2020 року (включно). З 30.07.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- по видатковій накладній № 101 від 19.05.2020 року (11.06.2020+45 робочих днів) 14.08.2020 року (включно). З 15.08.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- по видатковій накладній № 106 від 02.06.2020 року (30.06.2020+45 робочих днів) 02.09.2020 року (включно). З 03.09.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.03.2021 року по справі № 915/1502/20 стягнуто з ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська атомна електрична станція ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь ТзОВ СТРЕЙД КОМПАНІ заборгованість за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020р. у розмірі 1 386 600,00 грн., а також 20 799, 00 грн. судового збору (арк. 17-25).

Рішення від 04.03.2021 року до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось, а отже набрало законної сили 06.04.2021 року.

Судом встановлено, відповідачем на виконання умов договору на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 проведено оплату на загальну суму 1 386 600, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (арк. 26-28), а саме:

- платіжне доручення № УПТК/724 від 06.04.2021 року на суму 52 800, 00 грн.;

- платіжне доручення № УПТК/725 від 06.04.2021 року на суму 649 200, 00 грн.;

- платіжне доручення № УПТК/726 від 06.04.2021 року на суму 684 600, 00 грн.

Судом встановлено, що оплата товару відповідачем здійснена з порушенням строків, визначених п. 2.2 договору.

Невиконання відповідачем обов`язку за договором в частині здійснення своєчасної оплати за договором і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (постанова КЦС ВС від 27.01.2021 № 337/5617/19).

Позивачем нараховано відповідачу 24 132, 41 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 03.09.2020 року по 31.03.2021 року, виходячи з суми боргу 1 386 600, 00 грн. (детальний розрахунок арк. 74).

Перевіривши розрахунок 3 % річних, судом встановлено, що при нарахуванні суми 3 % річних позивачем допущено арифметичні помилки, а саме не враховано, що у 2020 року 366 днів (високосний рік).

Судом здійснено перерахунок розміру 3 % річних та встановлено, що 3 % річних, нараховані на суму боргу 1 386 600, 00 грн. за період з 03.09.2020 року по 31.03.2021 (включно) становлять 23 895, 73 грн. Детальний розрахунок 3 % річних, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 82).

Отже, вимога про стягнення 3 % річних в сумі 23 895, 73 грн. є обґрунтованою та підставною. В цій частині позов підлягає задоволенню. В частині стягнення 3 % річних в сумі 236, 68 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Позивачем також нараховано відповідачу 106 768, 20 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошових зобов`язань. Нарахування інфляційних втрат здійснено за період з вересня 2020 року по березень 2021 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Детальний розрахунок інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (арк. 74).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 106 768, 20 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, які полягають у відсутності його вини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

У зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується, і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання (постанова КГС ВС від 11.10.2018 по справі № 910/20767/17).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215, від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року № 291 та № 343 від 04.05.2020 року відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19", спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановив установити з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин.

В подальшому карантин продовжувався і діє на день розгляду справи.

Відповідно до п. 7.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладення даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини.

Відповідно до п. 7.2 Договору форс-мажорні обставини визнаються тільки у випадку їх виникнення в період терміну дії даного договору. Про настання і припинення форс-мажорних обставин кожна сторона зобов`язана інформувати іншу сторону протягом 10 днів. Настання форс-мажорних обставин засвідчується сертифікатом органів, у компетенцію яких входить повноваження видавати сертифікати, що підтверджують настання подій непереборної сили.

Відповідно до п. 7.3 Договору недотримання терміну повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, наведені відповідачем підстави (зростання простроченої заборгованості ДП Гарантований покупець перед ДП НАЕК Енергоатом, фінансова криза неплатежів тощо) не є в розумінні ст. 617 ЦК України обставинами, які свідчать про відсутність вини та звільняють боржника від відповідальності.

Щодо клопотання відповідача (вх. № 7204/21 від 13.05.2021) про зменшення розміру пені на 99 %, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України суд може зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій), тобто пені та штрафу.

Предметом спору у даній справі є виключно стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. При цьому, позивачем не заявлено до стягнення пеню.

Отже, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру пені.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 2 265, 91 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 4, 09 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 () в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, а/с № 20, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю СТРЕЙД КОМПАНІ, вул. Василя Макуха, 1, м. Дніпро, 49087 ():

- 23 895, 73 грн. (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять грн. 73 коп.) 3% річних за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року;

- 106 768, 20 грн. (сто шість тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 20 коп.) - інфляційних втрат за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06387 від 07.05.2020 року;

- 2 265, 91 грн. (дві тисячі двісті шістдесят п`ять грн. 91 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.07.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш