ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2574/18

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго», с. Білогородка, Києво-Святошинський район, Київська область

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс», м. Київ

про визнання недійсним договору про надання послуг

за участю представників:

від позивача: О.П.Кириленко

від відповідача: В.О.Токар, С.О.Бутович

від третьої особи 1: Т.В.Бурзаковська

від третьої особи 2: не з`явився

вільний слухач: С.В.Семко

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року (суддя О.О. Христенко) у справі №911/2574/18 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» (далі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі третя особа 1) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс» (далі третя особа 2) про визнання недійсним договору про надання послуг відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 року апеляційну скаргу АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року у справі №911/2574/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року у справі №911/2574/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.10.2020 року касаційну скаргу АТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 року у справі №911/2574/18 та рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року у справі №911/2574/18 задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 року та рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року у справі №911/2574/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області в іншому складі суду

Ухвалою суду від 23.11.2020 року справу №911/2574/18 прийнято до свого провадження та призначенно підготовче засідання на 15.12.2020 року.

До суду від позивача надійшла заява б/н від 04.12.2020 (вх. №30043/20 від 04.12.2020) на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2020 року.

До суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 14.12.2020 року (вх. №30976/20 від 15.12.2020) на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2020 року та клопотання б/н від 14.12.2020 ( вх. №31043/20 від 15.12.2020) про долучення доказів до матеріалів справи.

Позивач та третя особа 2, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 15.12.2020 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні 15.12.2020 року заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2574/18 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 09.02.2021 року.

До суду від позивача надійшла заява б/н від 14.12.2020 року (вх. №31159/20 від 16.12.2020) про зобов`язання ТОВ «Укратоменерго» надати докази та заява б/н від 08.02.2021 (вх. №2949/21 від 08.02.2021) про зобов`язання ТОВ «Укратоменерго» надати докази.

До суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення №39/5-1129-21 від 09.02.2021 року (вх. №3021/20 від 09.02.2021) на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2020.

Третя особа 2, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання 09.02.2021 року повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, вимоги ухвали суду від 15.12.2020 року не виконала.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року відкладено підготовче засідання на 09.03.2021 року.

До суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 04.03.2021 року (вх. №5376/21 від 05.03.2021) на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2021 року.

Треті особи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 09.03.2021 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 09.03.2021 року наполягав на витребуванні доказів у відповідача та третіх осіб, зазначених у заяві б/н від 08.02.2021 (вх. №2949/21 від 08.02.2021).

Представники відповідача у судовому засіданні 09.03.2021 року заперечували проти задоволення даного клопотання.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено розгляд справи на 13.04.2021 року, однак, судове засідання, призначене на 13.04.2021 року не відбулось.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року підготовче засідання призначено на 18.05.2021 року.

До суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 03.04.2021 року (вх. №7996/21 від 06.04.2021) щодо витребуваних судом документів.

До суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 17.05.2021 року (вх. №12318/21 від 17.05.2021) щодо витребуваних судом документів.

Треті особи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 18.05.2021 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/2574/18 та призначено розгляд справи по суті на 22.06.2021 року.

Третя особа 2, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання 22.06.2021 року не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

До суду від позивача надійшла заява б/н від 07.06.2021 року (вх. №14139/21 від 07.06.2021) про надання критичної оцінки заявам представника відповідача про реальність господарських операцій за оспорюваним правочином та заява б/н від 04.06.2021 року (вх. №14140/21 від 07.06.2021) про надання правової оцінки заявам представника відповідача щодо правової природи спірних правовідносин та залученим публікаціям, а також забезпечення врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, визначених ст. 228 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2021 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 22.06.2021 року проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві та запереченнях та просили суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні 22.06.2021 року підтримав позовні вимоги позивача та просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 22.06.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз») (за договором - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» (за договором виконавець) 08.11.2013 року укладено Договір №1002 про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКР (далі Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого, виконавець зобов`язується надати за завданням замовника послуги з обробки пластів колекторів свердловин Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно п. 3.1 Договору, ціна договору складає 28775000,00 грн., включаючи ПДВ.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником за рахунком-фактурою, складеним на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання наданих послуг протягом 15 календарних днів від дати підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг та виставлення рахунку-фактури. Вартість хімічних реагентів, придбаних виконавцем для надання послуг за Договором, підтверджується бухгалтерськими документами (накладна), які додаються до акту здачі-приймання наданих послуг.

Виконавець приступає до надання послуг за Договором не пізніше 35 робочих днів від дати отримання від замовника письмово оформленої заявки (факс) про готовність прийняти персонал виконавця на об`єктах замовника. Строк надання виконавцем послуг за Договором складає: не пізніше 30.11.2014 року (п.п. 5.1, 5.2 Договору).

Здавання виконавцем наданих послуг та приймання їх замовником здійснюється на території замовника. Після завершення надання послуг на кожній свердловині окремо, виконавець протягом 10 робочих днів, за кожною свердловиною окремо, готує 2 екземпляри акту здачі-приймання, інформаційний звіт по техніці та технології обробки свердловини і передає їх замовнику (п. 5.5 Договору).

Відповідно до пп. 6.1.5, 6.1.6 п. 6.1 Договору, замовник зобов`язаний надати відповідачу територію на промисловій базі позивача для складання технологічного обладнання, матеріалів відповідача перед завантаженням та направленням їх на об`єкти виконання робіт; зобов`язаний здійснити навантажувальні роботи, транспортування техніки, технологічного обладнання, матеріалів, необхідних для надання послуг від промислової бази позивача на об`єкти (з об`єктів) надання послуг.

Виконавець має право надавати послуги самостійно або за погодженням з замовником залучати до надання послуг за договором третіх осіб на підставі укладених з ними договорів, залишаючись при цьому відповідальним перед замовником за результат та якість наданих ним послуг (пп. 6.4.2 п. 6.4 Договору).

При підписані актів здачі-приймання наданих послуг замовником до актів в обов`язковому порядку мають бути додані завірені копії договорів виконавця с третіми особами, актів здачі-приймання наданих послуг з третіми особами, пакет правовстановлюючих та дозвільних документів третіх осіб на надання відповідного виду послуг (пп. 6.4.2.1, 6.4.2.2 п. 6.4 Договору).

В п. 10.1 Договору сторони погодили, що даний договір набирає сили та вважається укладеним з моменту (дати) його підписання уповноваженими представниками сторін, однак не раніше дати прийняття правлінням ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» рішення про заключення даного Договору у відповідності до п. 9.5.5 Статуту та діє до 31.12.2014 року.

До матеріалів справи додано лист погодження узгодження Договору №1002 від 08.11.2013 року та лист НАК «Нафтогаз України» №6281/110-13 від 27.11.2013 року про погодження на укладення Договору про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз».

На виконання умов Договору сторонами погоджено Технічне завдання на надання послуг з обробок колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз», затверджено Кошторис №1 вартості послуг з обробок пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» та Типовий план проведення робіт з обробки свердловин Штормового ГКР конденсованими дегідратаційними системами.

Також, між сторонами погоджено Плани проведення робіт з обробки свердловини №38, №33, №43, №42, №34, №44, №41, №40, №16, №28 Штормового ГКР конденсованими дегідратаційними системами

Листом №07/1-41 від 29.11.2013 Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» про готовність прийняти персонал виконавця для надання послуг.

Крім того, з метою виконання зобов`язань за Договором, між ТОВ «Укратоменерго» (за договором - замовник) та ТОВ «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс» (за договором виконавець) укладено Договір про надання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» №11АН/2013 від 11.10.2013 року, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується надати послуги з матеріалів замовника (хімреагенти для приготування рідини) з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги. Метою виконання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» є покращення газогідродинамічних характеристик та стабілізація видобутку вуглеводнів на 10 свердловинах Штормового ГКР шляхом обробки їх конденсованими дегідратаційними системами.

Додатком №1 до Договору №11АН/2013 від 11.10.2013 року є кошторис вартості проведення послуг.

Виконання наданих послуг за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року підтверджується підписаними між замовником (ТОВ «Укратоменерго») та третьою особою 2 (ТОВ «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс») актами прийому-здачі наданих послуг №1-С, №2-С, №3-С, №4-С, №5-С, №6-С, №7-С, №8-С, №9-С, №10-С, №11-С від 06.02.2014 року, бухгалтерськими довідками по кошторисам та довідками про надані послуги за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року. Оплата відповідачем наданих третьою особою 2 послуг за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року підтверджується випискою з банківського рахунку (додано до матеріалів справи).

На виконання умов Договору №1002 від 08.11.2013 року відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги з обробки пластів колекторів конденсованими дегідратаційними системами Штормового ГКР на загальну суму 28774667,95 грн., що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг №1 від 10.02.2014 на суму 71145,05 грн., №2 від 10.02.2014 на суму 3092015,60 грн., №3 від 10.02.2014 на суму 2679547,85 грн., №4 від 10.02.2014 на суму 2462987,90 грн., №5 від 10.02.2014 на суму 2192525,15 грн., №6 від 10.02.2014 на суму 3494893,25 грн., №7 від 10.02.2014 на суму 2002916,60 грн., №8 від 10.02.2014 на суму 2815253,60 грн., №9 від 10.02.2014 на суму 2869156,40 грн., №10 від 10.02.2014 на суму 1624648,25 грн., №11 від 10.02.2014 на суму 5469578,30 грн., які підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками. До кожного з актів на виконання умов спірного правочину складено та затверджено інформаційні звіти про техніку і технологію проведення робіт з обробки свердловин.

Так, позивач просить суд визнати недійсним Договір №1002 від 08.11.2013 року про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКР, посилаючись на ст.ст. 202, 203, 228 ЦК України.

Позивач вважає, що відповідачем здійснено незаконне заволодіння первинними документами бухгалтерського обліку позивача, які є предметом злочину. Службовими особами відповідача вчинено службове підроблення окремих частин Договору №1002 від 08.11.2013 року та документів про його виконання. У відповідача відсутні необхідні можливості для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського та технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів для виконання спірного договору та надання послуг за ним. Діяльність ТОВ «Укратоменерго» має ознаки фіктивності. Фінансовий стан ДАТ «Чорноморнафтогаз» на момент укладення Договору не дозволяв господарському товариству брати відповідні юридичні і фінансові зобов`язання. Договір не був спрямований на реальне виникнення у його сторін прав та обов`язків, а метою укладання Договору було незаконне заволодіння грошовими коштами АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» як оплата за роботи, які за цим договором не могли бути виконані відповідачем.

Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у даній справі зазначив, що враховуючи приписи ч.2 ст.5 ГПК України, а також висновки, викладені у п.71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17, суди у цій справі на підставі встановлених фактичних обставин повинні були дослідити наявність двох умов одночасно: по-перше, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, чи призведе задоволення викладеної у позові вимоги позивача до ефективного захисту його прав чи інтересів. Окрім того, суди повинні вказати, який спосіб захисту є належним для реального відновлення порушених прав позивача. Суди зобов`язані належним чином розглянути доводи позивача та вирішити існуючий між сторонами спір щодо дійсності спірного Договору.

Верховний Суд зазначив, що ст. 228 ЦК України не містить припису щодо обов`язкового встановлення вини сторін (сторони) правочину на підставі вироку суду у кримінальній справі. Питання, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідними особами, як і спрямованість умислу осіб, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. Посилання суду апеляційної інстанції на постанови Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №911/2788/18, від 01.10.2019 у справі №34/5005/15644/2011, від 16.08.2019 у справі №910/18618/17 зазначеного не спростовує, оскільки жодна з наведених постанов не містить висновку, що єдиним доказом вини є вирок суду. Верховний Суд у зазначених справах вказав, що "доказом вини може бути вирок суду", що не виключає факту встановлення нелегітимного наміру сторін правочину на підставі інших доказів. Тому, не є вирішальними для правильного вирішення спору у цій справі висновки про відсутність доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ТОВ "Укратоменерго".

Також, Верховним Судом зазначено, що не є вирішальним для розгляду цієї справи і висновки судів, здійснені у справі №910/23142/14. Так, зазначаючи, що під час розгляду справи №910/23142/14 Господарським судом міста Києва не було встановлено недійсності спірного Договору, поза увагою судів залишився той факт, що це питання взагалі не було предметом розгляду справи №910/23142/14. Оскільки, питання дійсності Договору не було предметом судового розгляду у справі №910/23142/14, суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу (№911/2574/18), зобов`язані були надати вичерпну правову оцінку доводам позивача щодо недійсності спірного правочину. Безпідставним Верховний Суд вважає висновки суду про те, що звернення позивача до суду з позовом у даній справі після вирішення спору по суті у справі №910/23142/14, у якій він не посилався на недійсність (нікчемність) Договору та не заперечував факт виконання робіт ТОВ "Укратоменерго", є недобросовісною поведінкою АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз".

На думку Верховного Суду, зважаючи на аргументацію позивача щодо зловмисної домовленості колишнього голови правління АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_1 з генеральним директором ТОВ «Укратоменерго» Токарем В.А. на протиправне заволодіння грошовими коштами позивача, цей факт потребує належного дослідження.

Стверджуючи про порушення спірним договором існуючого публічного порядку, позивач посилався на ряд обставини (п. 5.4.4 постанови). Верховний Суд констатує, що відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій у своїх рішенні та постанові не навели належних висновків щодо спростування доводів позивача. Судові рішення містять вибіркову оцінку доказів та не відповідають умовам мотивованості та обґрунтованості.

Без належної оцінки документів, які підтверджують реальність виконання робіт за Договором саме ТОВ "Консалтингова група Кондишнд Респонс", як субпідрядником (співвиконавцем) у сукупності з іншими наявними у справі доказами, передчасними є висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність позовних вимог АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз". Рішення судів першої та апеляційної інстанції не містять висновків щодо правової природи спірного Договору, його предмета та істотних умов. Судами не надано оцінки зазначеним доводам позивача щодо спеціального нормативно-правового регулювання, пов`язаного з виконанням спірного Договору.

Не з`ясовано судами факту реальності виконання робіт за Договором від 08.11.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група Кондишнд Респонс" на підставі укладеного ним з ТОВ "Укратоменерго" договору від 11.10.2013 № 11АН/2013 та не надано належної правової оцінки аргументам позивача щодо неможливості ТОВ "Укратоменерго" та ТОВ "Консалтингова група Кондишнд Респонс" виконати роботи за Договором, зважаючи на відсутність у них відповідних ліцензій та дозволів, відсутність обладнання та персоналу, який би був кваліфікований виконувати відповідні роботи, відсутність коштів на придбання хімічних реагентів на суму 20,0 млн. грн. тощо. Отже, суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, не встановили факт реальності здійснення господарських операцій за спірним договором. Також, Верховним Судом зазначено, що суди не взяли до уваги, що АТ "НАК "Нафтогаз України" не було учасником судової справи №910/23142/14. Тому, належному дослідженню та оцінці підлягав наданий АТ "НАК "Нафтогаз України" в межах розгляду цієї справи лист від 27.11.2013 вих.№28-6281/1.10-13 про заборону укладання з ТОВ "Укратоменерго" договору на закупівлю "Послуги допоміжні щодо добування нафти та природного газу" за кодом 09.10.01. Дослідивши під час нового розгляду матеріали справи, заслухавши прояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши подані сторонами докази та письмові пояснення судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно ч. 2 ст. 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України, стаття 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України).

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" надані роз`яснення правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільний кодекс України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

Таким чином, публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається у намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Отже, під час вирішення такого спору судам, зокрема, необхідно встановлювати такі обставини: наявність або відсутність підстав для визнання недійсною спірної угоди, передбачених нормами, на які посилається позивач, мотивуючи позовні вимоги; правові норми, які підлягають застосуванню до цих спірних правовідносин; відповідність або невідповідність змісту цієї угоди ЦК України та ГК України, іншим актам законодавства, інтересам суспільства, його моральним засадам.

Згідно правової позиції наведеної у постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 №6-1528цс15, від 06.07.2015 №6-166цс15, а також, у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", доказом вини, зокрема, може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Проте, Верховним Судом України саме в якості прикладу, зразку було зазначено про можливість, а не обов`язковість, бути таким доказом, в тому числі, але не виключно, вироку суду у кримінальній справі.

Поряд з цим, ст. 228 ЦК України, так само як і ст. 207 ГК України, не містять припису щодо обов`язкового встановлення умислу (наміру) сторін (сторони) правочину (господарського договору) "на незаконний результат" виключно під час досудового провадження справи і розгляду її в суді або у момент винесення постанови про адміністративне правопорушення, так само як не містять і положення про те, що доказом вини обов`язково має бути вирок суду у кримінальній справі, і що в іншій спосіб та іншими доказами наявність такого умислу (вини у формі умислу) чи наміру судом встановлюватися не може, у тому числі в розгляді господарської справи.

Питання, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може також доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі №910/1421/16, від 15.02.2018 у справі №911/1023/17, від 17.04.2018 у справі №910/1424/16 та колегія суддів Касаційного господарського суду під час розгляду даної справи не вбачає підстав для відступлення від такої правової позиції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (Заява N 16404/03) від 19.02.2009 №921, зазначається, що хоча ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії", від 12 липня 1988 року, серія A, N 140, с. 29, пп. 45 - 46, та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії", від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, с. 1462, п. 34).

Поряд з цим, вирішуючи спір по суті, суд має виходити з належності та допустимості доказів, поданих сторонами.

Враховуючи позовні вимоги та віршуючи існуючий між сторонами спір щодо дійсності спірного Договору, судом встановлено наступне.

26.07.2013 в державному офіційному друкованому видані з питань державних закупівель та на веб-порталі Міністерства економічного розвитку і торгів України за №156632 (№ 58/3 (801/3)) оприлюднено оголошення про проведення ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» процедури закупівлі.

14.10.2013 в державному офіційному друкованому видані з питань державних закупівель та на веб-порталі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за №183533 (81(824)) оприлюднено повідомлення про акцепт пропозиції ТОВ «Укратоменерго» конкурсних торгів.

15.11.2013 в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель та на веб-порталі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за №200084 оприлюднено оголошення про результати проведення торгів.

До матеріалів справи додано скріншоти з офіційного веб-порталу tender.me.gov.ua з розміщеною документацією конкурсних торгів та змін до неї, протокол розкриття пропозицій конкурсних торгів, звіт про результати проведення процедур відкритих торгів і двоступеневих торгів та попередньої кваліфікації №346 від 05.12.2013 року.

Так, за результатами процедури конкурсних торгів по закупівлі відповідних послуг, відповідача ТОВ «Укратоменерго» визнано переможцем та укладено Договір №1002 від 08.11.2013 року.

Отже, матеріали справи містять докази проведення процедури конкурсних торгів по закупівлі послуг допоміжних щодо добування нафти та природного газу, 09.10.1 (послуг з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз»). При цьому, згідно ст. 8 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), Антимонопольний комітет України був органом оскарження процедур закупівлі. В той же час, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Антимонопольного комітету України з приводу проведеної процедури закупівлі послуг допоміжних щодо добування нафти та природного газу, 09.10.1 (послуг з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз»), а також доказів оскарження процедури закупівлі до суду.

Стосовно посилань Верховного Суду на необхідність дослідження обставин щодо фіктивності ТОВ «ХОЗБУДПОСТАВКА» слід зазначити наступне.

Позивач зазначає, що державні закупівлі послуг «Послуги допоміжні щодо добування нафти та природного газу» 09.01.01 (послуги з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» сфальсифіковані в інтересах відповідача, що на думку відповідача підтверджується вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.11.2015 року у справі №310/8154/15-к.

Так, згідно протоколу розкриття пропозицій конкурсних торгів (кваліфікаційних пропозицій, нових пропозицій) від 12.09.2013 року №589-у для участі у державній закупівлі «Послуги допоміжні щодо добування нафти та природного газу» 09.01.01 (послуги з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» подано 2 пропозиції: ТОВ «Хозбудпоставка» та ТОВ «Укратоменерго»

Дослідивши під час нового розгляду вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.11.2015 року у справі №310/8154/15-к судом встановлено, що наведені твердження про фіктивність спростовуються самим вироком суду згідно якого, обвинуваченого, який перебуваючи на посаді директора ТОВ «Хозбудпоставка», визнано винним саме у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України та призначено йому покарання, а не за ст. 205 КК України «Фіктивне підприємництво». Як вбачається з вироку, на підставі протоколу №17 засідання комітету з конкурсних торгів управління комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 01.08.2013 року визначено переможцем процедури закупівлі реконструкції дорожнього покриття по вулиці Макарова в місті Бердянськ (І черга - від вул. Заслонова до Храму св. Пантелеймона), (II черга - від Храму св. Пантелеймона до аквапарку) пропозицію №2 учасника - ТОВ «Хозбудпоставка» та прийнято рішення про акцептування пропозиції конкурсних торгів вказаного підприємства та 23.08.2013 року, між управлінням комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради (надалі - УКГ) в особі начальника УКГ та ТОВ «Хозбудпоставка» в особі директора укладено договір підряду №151. Так, кримінальні правопорушення обвинуваченого (директора «Хозбудпоставка») вчинено під час конкурсних торгів на закупівлю, а саме, подано довідку про наявність матеріально-технічної бази - Основні будівельні машини та механізми), достовірно знаючи про неправдивість відомостей, вказаних в ній), і виконанні відповідного договору (завищено обсяги фактично виконаних робіт). Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 367 КК України службове підроблення, службове недбальство.

Таким чином, у вказаному вироку не встановлено обставин та фактів, що свідчить про фіктивність ТОВ «Хозбудпоставка» та кваліфікацію такого правопорушення за ст. 205 КК України. Крім того, на переконання суду, зазначений вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.11.2015 року у справі №310/8154/15-к та викладені в ньому обставини жодним чином не впливають на дійсність спірного Договору та не мають значення для розгляду даної справи. Інших, належних та допустимих доказів, що свідчать про незаконність визнання відповідача переможцем та порушення процедури закупівлі та порядку укладення договору за результатами закупівлі на відкритих торгах у відповідності до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» позивачем не надано а судом не встановлено, при цьому, результати конкурсу в судовому порядку не оспорювались позивачем.

Матеріали справи також містять протокол №30 від 04.11.2013 засідання правління ДАТ «Чорноморнафтогаз», на якому вирішено на підставі протоколу оцінки пропозицій конкурсних торгів від 10.10.2013 №646-т укласти з переможцем конкурсних торгів ТОВ «Укратоменерго» договір про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» Штормового ГКР на суму 28775000,00 грн.

Відповідно до п.п. 14, п. 9.5.5. Статуту ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», до компетенції зокрема належить прийняття рішення щодо вчинення товариством правочинів на суму від 10 (десяти) мільйонів гривень до 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності (крім угод щодо продажу природного газу, нафти, газового конденсату, в тому числі суміші нафти та і конденсату та договорів на виконання геологорозвідувальних робіт за рахунок державних коштів) за погодженням з акціонером товариства - Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» в особі її голови правління або особи, що виконує його обов`язки.

Так, укладення Договору погоджено Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" листом №6281/110-13 від 27.11.2013 року.

Листом вх. №07/1-41 від 29.11.2013 року ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» повідомило ТОВ «Укратоменерго» про готовність прийняти персонал виконавця для надання послуг, який підписано головним інженером Горобець Г.В.

В матеріалах справи міститься протокол №19 засідання правління ДАТ «Черноморнафтогаз» від 30.07.2013 року, зі змісту якого вбачається, що головний інженер Горобець Г.В. був і першим заступником голови правління. Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечувався факт, що ОСОБА_2 під час дії спірного Договору займав посаду, як головного інженера так і посаду першого заступника голови правління.

Так, між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз») (за договором - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» (за договором виконавець) 08.11.2013 року укладено Договір №1002 про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКР (далі Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого, виконавець зобов`язується надати за завданням замовника послуги з обробки пластів колекторів свердловин Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

На підставі Договору №1002 від 08.11.2013 відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги з обробки пластів колекторів конденсованими дегідратаційними системами Штормового ГКР на загальну суму 28774667,95 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи актами здачі-приймання наданих послуг, які підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками. До кожного з актів на виконання умов спірного правочину складено та затверджено інформаційні звіти про техніку і технологію проведення робіт з обробки свердловин.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків від 14.02.2014 року, підписаний повноважними представниками сторін, зокрема від позивача головою правління Головіним С.М. та головним інженером Горобець Г.В., згідно якого заборгованість позивача перед відповідачем складає 28774667,95 грн.

Крім того, між ТОВ «Укратоменерго» (за договором - замовник) та ТОВ «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс» (за договором виконавець) укладено Договір про надання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» №11АН/2013 від 11.10.2013 року, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується надати послуги з матеріалів замовника (хімреагенти для приготування рідини) з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги. Метою виконання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» є покращення газогідродинамічних характеристик та стабілізація видобутку вуглеводнів на 10 свердловинах Штормового ГКР шляхом обробки їх конденсованими дегідратаційними системами.

Виконання наданих послуг за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року підтверджується підписаними між замовником (ТОВ «Укратоменерго») та третьою особою 2 (ТОВ «Консалтінгова Група Кондишнд Респонс») актами прийому-здачі наданих послуг №1-С, №2-С, №3-С, №4-С, №5-С, №6-С, №7-С, №8-С, №9-С, №10-С, №11-С від 06.02.2014 року, кошторисом вартості проведення послуг з обробки конденсованими дегідратаційними системами на 10 свердловин (Додаток №1 до Договору №11АН/2013 від 11.10.2013), бухгалтерськими довідками по кошторисам та довідками про надані послуги за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року. Оплата відповідачем наданих третьою особою 2 послуг за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 року підтверджується випискою з банківського рахунку (додано до матеріалів справи).

Твердження позивача про те, що акти здачі-приймання наданих послуг, підписані між позивачем та відповідачем, не можуть бути належними доказами надання послуг, оскільки, вони не підписані з боку ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» оцінюються судом критично, виходячи з наступного. Пунктом 5.7 Договору №1002 від 08.11.2013 визначено, що після отримання замовником від виконавця актів здачі-приймання наданих послуг та за відсутності заперечень, замовник підписує такі акти й зі своєї сторони. Відповідно до п.п. 6.4.2.3, 6.4.2.4 Договору № 1002 від 08.11.2013 на момент укладення договору, третьою особою, на підставі Договору №11АН/2013 від 11.10.2013 залучається ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» (співвиконавець). Надані співвиконавцем послуги оформлюються актами здачі-приймання наданих послуг (окремо по кожній свердловині) та підписуються виконавцем та співвиконавцем. Факт належного виконання ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» послуг з обробки пластів колекторів Штормового ГКР за Договором №11АН/2013 від 11.10.2013 та їх прийняття відповідачем підтверджено наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі наданих послуг від 06.02.2014. Загальна вартість наданих послуг ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» становить 381155,00 грн., яка була повністю оплачена відповідачем.

Таким чином, умовами Договору не встановлено обов`язок підписання актів здачі-приймання наданих відповідачем послуг та отримання їх позивачем з боку третьої особи, оскільки ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» не є стороною за Договором №1002 від 08.11.2013, а лише залучається для виконання певного обсягу робіт, про що узгоджено між позивачем та відповідачем при підписанні спірного договору. При цьому, між позивачем та відповідачем погоджено лише передачу актів прийому-передачі наданих послуг, які підписані між відповідачем та ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс», як співвиконавцем.

На виконання вказівок Верховного Суду щодо необхідності встановлення факту реальності здійснення господарських операцій за спірним Договором, судом встановлено наступне.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.03.2018 року у справі №910/6986/17 зазначено, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають зображенню в бухгалтерському обліку. Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції.

Судом встановлено, що предметом Договору №1002 від 08.11.2013 року є надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин позивача. Згідно Додатку №1 до Договору - Технічного завдання, метою надання послуг є покращення газогідродинамічних характеристик та стабілізація видобутку вуглеводнів на 10 свердловинах Штормового газоконденсатного родовища шляхом обробки їх конденсованими дегідратаційними системами. Так, спірний Договір спрямований на покращення господарської діяльності позивача, зокрема, видобутку вуглеводнів.

Так, надання послуг за спірним Договором, як вже зазначалося, підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зокрема, актами здачі-приймання наданих послуг №1 від 10.02.2014, №2 від 10.02.2014, №3 від 10.02.2014, №4 від 10.02.2014, №5 від 10.02.2014, №6 від 10.02.2014, №7 від 10.02.2014, №8 від 10.02.2014, №9 від 10.02.2014, №10 від 10.02.2014, №11 від 10.02.2014 на суму, які підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками. До кожного з актів на виконання умов спірного правочину складено та затверджено інформаційні звіти про техніку і технологію проведення робіт з обробки свердловин. До матеріалів справи відповідачем додано зареєстровані податкові накладні, а також, як повідомлено відповідачем, позивачем віднесено відповідні суми ПДВ до свого податкового кредиту, що свідчить про фінансовий та податковий облік господарських операцій як позивачем так і відповідачем. Крім того, в матеріалах справи наявний Акт звірки взаєморозрахунків від 14.02.2014 року, яким підтверджено заборгованість позивача перед відповідачем.

Також, про виконання сторонами умов Договору №11АН/2013 від 11.10.2013 року та, відповідно, реальність надання послуг за вказаним Договором свідчать наступні документи: Кошторис вартості проведення послуг з обробки конденсованими дегідратаційними системами на 10 свердловин (Додаток №1 до Договору №11АН/2013 від 11.10.2013 року), розрахунок фонду оплати праці (додаток 1/1 до Кошторису), банківські виписки про оплату наданих послуг за вказаним договором, приймальним актом від 02.12.2012 року, наказ №71/2013 ОК від 11.11.2013 року про відрядження співробітників для надання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз» та відповідні дипломи вказаних в наказі працівників, табель обліку колективного харчування, акти здачі-прийому наданих послуг за договором, бухгалтерські довідки до виконаного кошторису, довідки про надані послуги згідно умов Договору, складені довідки про використання хімічних реагентів, які містять передбачені ст. 9 Закону України від №996-XIV 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізити.

Під час нового розгляду відповідачем надано пояснення, що згідно листа Державного комітету статистики України №03-04-05/99 від 04.12.2002 «Щодо застосування форм первинної документації», затверджена наказом Мінстату України від 21.06.96 №193 типова форма первинного обліку №М-23 «Акт про витрату давальницьких матеріалів» призначена для обліку матеріалів замовника. Складання цієї форми для списання матеріалів з матеріально відповідальних осіб підприємств всіх форм власності є необов`язковим. Використання форми №М-23, що не містить нормативних показників, є недоцільним при здійсненні будівництва з залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної форми власності, коли списання матеріалів з матеріально відповідальних осіб проводиться на основі Державних будівельних норм України (ДБН). Згідно п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 № 88, первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Судом також встановлено, що акцепт позивачем пропозицій ТОВ «Укратоменерго» на конкурсних торгах відбувся 10.10.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакції чинній на момент проведення конкурсних торгів) та п.1.2. Розділу VI Документації конкурсних торгів, позивач зобов`язаний укласти договір про закупівлю не пізніше ніж через 30 днів з дня акцепту пропозиції відповідача, та не раніше ніж через 14 днів з дати публікації у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів, що було здійснено 14.10.2013 (№81 (824)) за №183533.

11.10.2013 року, після акцепту пропозиції відповідача, між сторонами ТОВ «Укратоменерго» та ТОВ «Консалтингова група Кондишнд Респонс» укладено Договір №11АН/2013 з метою залучення спеціалістів до надання послуг, які є предметом конкурсних торгів, що відповідає останньому абзацу п.3.2.3 розділу V Документації конкурсних торгів, затверджених Протоколом Комітету з конкурсних торгів №507-у від 24.07.2013 року, та не суперечить умовам тендерної документації і Договору. Залучення співвиконавця передбачено умовами п. 6.4.2.3 Договору від 08.11.2013 року №1002. Вказане, на думку суду, свідчить про намір відповідача реально виконати договір про закупівлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ГК України, виконання господарського зобов`язання може бути покладено в цілому або в частині на третю особу, що не є стороною в зобов`язанні, а відповідно до ч. 2 ст. 902 ЦК України, у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», у разі коли на виконання правочину було передане якесь майно, такий правочин не може оцінюватись як фіктивний. Якщо хоча б одна сторона намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Під час нового розгляду судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», які підписували документи на виконання за Договором без зауважень та заперечень щодо самого факту виконання робіт та діяли з перевищенням повноважень. Матеріали справи також не містять вироку суду, постановленого у кримінальній справі щодо незаконного заволодіння відповідачем майном позивача та держави. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявніості у відповідача умислу на заволодіння майном позивача.

Відсутність такого умислу підтверджується опосередковано тим фактом, що внаслідок укладання спірного правочину позивач отримав результати виконаних відповідачем робіт, проте, не здійснив їх оплату, в той час, як метою Договору було отримання прибутку відповідачем та використання в господарській діяльності виконаної роботи за спірним договором позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі справі №910/23142/14 за позовом ТОВ «Укратоменерго» до ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чороморнафтогаз», за участю третьої особи без самосійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, за участю прокуратури міста Києва про стягнення 28774667,95 грн. заборгованості за Договором №1002 від 08.11.2013 року про надання послуг на обробку пластів колекторів свердловин Штормового ГКР, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року, позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ТОВ «Укратоменерго» 28774667,95 грн. основної заборгованості. Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року у справі №910/23142/14 залишено без змін.

Так, під час розгляду справи №910/23142/14 Господарським судом міста Києва встановлено, що укладення Договору №1002 від 08.11.2013 року погоджено Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" листом №6281/110-13 від 27.11.2013 року. Листом №07/1-41 від 29.11.2013 року ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» повідомлено ТОВ «Укратоменерго» про готовність прийняти персонал виконавця для надання послуг. Факт надання ТОВ «Укратоменерго» послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКР ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" на підставі Договору №1002 від 08.11.2013 року підтверджується актами прийому - здачі наданих послуг на загальну суму 28774667,95 грн. Відповідні акти підписано уповноваженими сторонами та скріплені їх печатками. Крім того, до кожного з актів, на виконання умов спірного правочину ТОВ «Укратоменерго» складено, а ПАТ «ДАК "Чорноморнафтогаз" затверджено інформаційні звіти про техніку і технологію проведення робіт з обробки свердловин.

14.02.2014 року сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків до Договору №1002 від 08.11.2013р., відповідно до якого ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" має заборгованість перед ТОВ "Укратоменерго" в сумі 28774667,95 грн. Зобов`язання ПАТ «ДАК «Чорноморнафтогаз» оплатити вартість наданих послуг виникло відповідно до умов Договору з моменту підписання акту прийому здачі наданих послуг і строк виконання був встановлений у п.4.1 Договору - протягом 15 календарних днів з моменту підписання акту прийому здачі наданих послуг, тобто до настання подій, які визнанні ТПП України, як форс-мажорні, а отже і відсутні підстави для звільнення ПАТ «ДАК «Чорноморнафтогаз» від виконання ним свого обов`язку щодо оплати вартості товару.

Під час розгляду справи №910/23142/14 АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» не заперечувало факт виконання спірного Договору, при цьому, АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» зверталось до Господарського суду міста Києва із заявами від 30.06.2015 року, 26.01.2016 року, 15.02.2017 року та 02.03.2017 року про відстрочку виконання рішення по справі №910/23142/14, частина з яких була задоволена судом.

Відповідно до ч.5 п.5. Листа Вищого господарського суду України від 07.07.2017 року №01- 06/1097/17 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 року №01-06/249, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати, зокрема: письмове прохання відстрочити сплату боргу, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника та кредитора акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, не потребують повторному доказуванню обставини щодо виконання відповідачем робіт за спірним договором та прийняття цих робіт позивачем без зауважень.

Щодо заперечень позивача стосовно дійсності листа погодження ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 27.11.2013 року №6281/1.10-13, завіреного відповідачем, суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві вказував на те, що зазначений лист від 27.11.2013 року №6281/1.10-13 підписано заступником голови правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України» Кацубою О.В., як одним із колишніх членів виконавчого органу господарського товариства, не уповноважений вчиняти жодні юридично значимі дії, як представник акціонера АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

В подальшому позивач зазначав, що лист ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 27.11.2013 року №6281/1.10-13, копію якого надано відповідачем, є недостовірним, оскільки, його текст не відповідає тексту листа з тією ж датою та назвою, що надає позивач до матеріалів справи разом з відповіддю на відзив від 21.01.2019 року.

Суд повторно зазначає, що спочатку правова позиція позивача про укладення Договору з перевищенням повноважень керівника ДАТ «Чорноморнафтогаз» ґрунтувалась на тому, що лист НАК «Нафтогаз України» №6281/1.10-13 від 27.11.2013 року «Щодо погодження укладення договорів» підписано заступником голови правління Кацубою О.В., який не мав права приймати рішення від імені акціонера стосовно погодження рішення правління АТ «ДАТ «Чорноморнавтогаз» на укладення договору, а отже і підписувати такий лист, а у відповіді на відзив позивач вже стверджував про те, що цей лист є підробленим, на підтвердження чого він надає копію листа НАК «Нафтогаз України» №28-6281/1.10-13 від 27.11.2013 року, який також підписано заступником голови правління Кацубою О.В., який, виходячи з доводів позивача, не виконував обов`язки голови правління НАК «Нафтогаз України» і не мав повноважень приймати рішення стосовно погодження або непогодження рішення правління АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на укладення договору.

Матеріали справи містять заяву свідка - генерального директора ТОВ «Укратоменерго» Токар В.О., в якій останній зазначив, що відповідно до листа ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 27.11.2013 року №6281/1.10-13, акціонер погодив для АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» укладення договору з ТОВ «Укратоменерго» на надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин на суму 28775000 гривень. «У мене немає жодних підстав не довіряти інформації, яка наведена у цьому листі, адже в листуванні ТОВ «Укратоменерго» з НАК «Нафтогаз України» стосовно погашення заборгованості його дочірнього підприємства АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» за договором від 08.11.2013 року №1002, цей акціонер ніколи не ставив під сумнів наявність його погодження на укладення цього договору».

Матеріали справи також містять дві заяви свідка ОСОБА_3 , який з 20.06.2013 року по 30.12.2013 року працював в АТ «ДАТ «Чономорнафтогаз» (що підтверджується копією трудової книжки), зі змісту яких вбачається, що Договір №1002 від 08.11.2013 року погоджено у листопаді 2013 року, про що отримано лист НАК «Натогаз України» та, що ТОВ «Укратоменерго» виконало договір і ніяких претензій до нього стосовно виконаних робіт не було. При цьому, матеріали справи містять листи відповідача до НАК «Нафтогаз України», до яких додавався лист погодження №6281/1.10-13 від 27.11.2013 року, жодних сумнівів щодо дійсності його змісту або підписання неналежною особою НАК «Нафтогаз України» не висловив.

Так, з листа НАК «Нафтогаз України» від 18.06.2014 року, копія якого міститься у матеріалах справи зі змісту якого вбачається, що НАК «Нафтогаз України» розглянула лист ТОВ «Укратоменерго» від 19.05.2014 року №123 щодо оплати за виконані роботи по Договору №1002 від 08.11.2013 року «Про надання послуг по обробці пластів колекторів свердловин Штормового ГКР АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» та повідомляє, що порядок вирішення питань, які виникають в процесі реалізації зобов`язань за укладеними договорами, у тому числі питання проведення розрахунків між ТОВ «Укратоменерго» та АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», передбачається умовами укладеного між ними договору та чинним законодавством України.

В матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази підробки листа №6281/110-13 від 27.11.2013 та докази притягнення відповідальної особи за підробку (в разі підтвердження підробки) до відповідальності.

Однак, як вбачається із письмових пояснень представника НАК «Нафтогаз України» від 22.02.2019 року та від 09.02.2021 року, на зберіганні в Компанії перебуває примірник листа №28-6281/1.10-13 від 27.11.2013 року. Абзац третій вказаного примірника містить інформацію наступного змісту: «Враховуючи зазначене, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджує укладення договору з ТОВ «Укратоменерго» на надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» на суму 28775000,00 з урахуванням ПДВ».

Таким чином, матеріали справи містять дві копії листа №28-6281/1.10-13 від 27.11.2013 року та №6281/1.10-13 від 27.11.2013 року різного змісту.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи зазначене, суд критично ставиться до оцінки листів, як №28-6281/1.10-13 від 27.11.2013 року, так і №6281/110-13 від 27.11.2013 року оскільки, як відповідач так і позивач у справі не підтвердили оригінальність жодного з зазначених листів.

Щодо посилань позивача на перевищення повноважень за відсутності погодження укладання договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у відповідності з п.п. 14, п. 9.5. Статуту АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Суд зазначає, що відсутність погодження НАК «Нафтогаз України» спірного Договору №1002 від 08.11.2013 року не може бути підставою для визнання його недійсним через те, що його укладено представником з перевищенням своїх повноважень, оскільки, за приписами ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила певні дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

При цьому ч. 3 ст. 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (ст.ст. 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 6-62цс16.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок в даному випадку довести, що відповідач знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження. Однак, позивачем не надано суду доказів обізнаності відповідача про відсутність належного погодження з боку НАК «Нафтогаз України» Договору №1002 від 08.11.2013 року. Як зазначалось вище, відповідач сприймав лист НАК «Нафтогаз України» №6281/1.10-13 від 27.11.2013 року в редакції ним засвідченої, як належний доказ схвалення Договору №1002 від 08.11.2013 року та посилався на зазначений лист в своїх листах, адресованих позивачу щодо неналежного виконання договору №1002 від 08.11.2013 року. Під час розгляду справи №910/23142/14 Господарським судом м. Києва, позивач не ставив під сумнів дійсність або не стверджував про невідповідність листа НАК «Нафтогаз України» № 6281/1.10-13 від 27.11.2013 року. Отже, відсутні підстави стверджувати, що відповідач знав чи за всіма обставинами не міг не знати про відсутність погодження з боку НАК «Нафтогаз України» укладення спірного договору.

Зі змісту листа №28-6281/1.10-13 від 27.11.2013 року, наданого НАК «Нафтогаз України» вбачається, що заступник голови правління НАК «Нафтогаз України» надав завдання щодо термінового вжиття вичерпних заходів з метою недопущення порушення законодавства з питань державних закупівель та запобігання можливому нанесенню збитків товариству внаслідок закупівлі послуг. Однак, НАК «Нафтогаз України» не надано суду жодного доказу щодо вжиття відповідних заходів з 2013 року по 2019 рік. Натомість, матеріали справи містять лист НАК «Нафтогаз України» №4-2646/1.7-14 від 18.06.2014 року, зі змісту якого вбачається, що останній був обізнаний про існування Договору №1002 від 08.11.2013 року та не висловлював зауважень щодо відсутності відповідного погодження цього Договору з боку НАК «Нафтогаз України».

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено ч. 1 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту ч. 1 ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14.

Крім того, аналіз постанов Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/1163/17, від 25.04.2018 у справі №910/9915/17, від 10.04.2018 у справі №910/11079/17 свідчить, що вони містять висновок про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).

Судом встановлено, що матеріали справи містять докази того, що Договір прийнято до виконання та в подальшому виконано. Зокрема, але не виключно, такими доказами є лист позивача №07/1-41 від 29.11.2013 року про готовність прийняти персонал, акти виконаних робіт, які підписані без зауважень з боку позивача, акт звірки розрахунків від 14.02.2014 року, рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/23142/14, яким встановлено факт виконання робіт за Договором №1002 від 08.11.2013 року, його погодження з боку ПАТ «НАК «Нафтогаз України», та не спростування АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» таких обставин.

Стосовно посилань позивача на належність послуг за Договором від 08.11.2013 року №1002 до капітального ремонту свердловин, а не надання послуг слід зазначити наступне.

На час дії спірного Договору від 08.11.2013 року №1002, РД 39-0 «Единые правила ведения ремонтних работ в скважинах», на який посилається позивач, в Україні не застосовувався. Згідно Додатку до наказу Мінпаливенерго від 19.06.2002 року №364 (в редакції наказу Міненерговугілля від 12.02.2013 №56.1) «ПЕРЕЛІК галузевих стандартів і прирівняних до них нормативних документів колишнього СРСР нафтогазового комплексу України» такий РД не містить.

У Типовому плані проведення робіт з обробки свердловин Штормового ГКР конденсованими дегідраційними системами, затвердженого замовником і погодженого виконавцем, не передбачено проведення будівельних робіт з капітального ремонту свердловин. У Технічному завданні (ТЗ) на надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Державного акціонерного товариства ДАТ «Чорноморнафтогаз» (п. 3) вказано вид робіт - інтенсифікація видобутку вуглеводнів, а не капітальний ремонт свердловин.

Відповідно до п. 23, 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010 N 2289-VI (в редакції чинній на час проведення закупівлі), послуги - будь-який предмет закупівлі (крім товарів і робіт), включаючи .. поточний ремонт, а роботи - ... капітальний ремонт та реставрація існуючих об`єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку визначення предмета закупівлі (Наказ Міністерства економіки України від 26 липня 2010 року №921 у редакції, чинній на час проведення закупівлі), предмет закупівлі товарів і послуг визначався замовником згідно п.п. 23, 30 ч. 1 ст. 1 Закону та на основі Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010 (прийнятий на заміну ДК 016 -97). Відповідно до Розділу III Порядку визначення предмета закупівлі (Наказ Міністерства економіки України від 26 липня 2010 року №921 у редакції, чинній на час проведення закупівлі) визначення предмета закупівлі робіт здійснюється замовником відповідно до пункту 26 частини першої статті 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" за об`єктами будівництва та з урахуванням Правил визначення вартості будівництва ДБН Д. 1.1 - 1-2000.

Як вбачається з тендерної документації, предметом закупівлі є послуги з обробок пластів колекторів свердловин ДАТ «Чорноморнафтогаз», код 09.10.1 згідно ДК 016-97: (п. З розділу V Документації конкурсних торгів на закупівлю послуг допоміжних щодо добування нафти та природного газу).

Таким чином, твердження позивача про неможливість позивача здійснити саме будівельні роботи з капітального ремонту свердловин та обов`язковість наявності у виконавця дозвільних документів, пов`язаних із здійсненням таких будівельних робіт за Договором від 08.11.2013 р. №1002 є безпідставними та спростовуються Договором, Технічним завданням, тендерною документацію.

Стосовно наявності у відповідача дозволів на право надання послуг за спірним Договором.

До матеріалів справи додано ліцензію серія АД №03789,1 видану Державною інспекцією техногенної безпеки України, згідно якої ТОВ «Укренергоатом» має право надавати послуги і виконувати роботи протипожежного призначення, ліцензію серії АВ №590379, видану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київської області Державної архітектурно-будівельної інспекції України на здійснення ТОВ «Укренергоатом» діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, дозволи №54.12.32 щодо виконання відповідачем робіт підвищеної небезпеки при будівництві, №78.12.32 щодо робіт верхолазів, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхньою ґрунту, з перекриття або робочого настилу та роботи, що виконуються за допомогою підйомних і підвісних колисок, механічних підіймачів, №681.13.32 щодо виконання газонебезпечних робіт у вибухопожеженебезпечних зонах, №454.13.30 щодо виконання відповідачем робіт підвищеної небезпеки, які видані територіальним управлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві. Також, матеріали справи містять, сертифікати якості та результати щорічних наглядових аудитів Центру незалежних сертифікацій «Євросерт», які підтверджують відповідність здійснюваних ТОВ «Укратоменерго» видів діяльності вимогам міжнародних стандартів ISO 14001:2004, ISO 9001:2008, ISO 18001:2007.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а також п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, в яких наведено перелік необхідних реквізитів для первинних та облікових зведених документів визначено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складення документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Акт про витрати давальницьких матеріалів за формою №М-23 застосовується для оформлення витрат матеріалів відкритого зберігання, які належать замовнику, але витрачаються будівельною або монтажною організацією, яка виконує роботи.

Так, предметом Договору №11АН/2013 від 11.10.2013 року є надання послуг з проведення обробки пластів колекторів свердловин, а не проведення будівельних або монтажних робіт, а тому, доводи позивача щодо невідповідності приймального акту від 02.12.2013 року та довідок про використання хімічних реагентів затвердженим типовим формам, у контексті наданих доказів, не є підставою для визнання господарської операції недійсною.

Виходячи з правових підстав позову, судом вже було акцентовано, що при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України, потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути, зокрема, вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Вказану правову позицію висловлено у постанові від 05.12.2019р. Верховного Суду у справі №922/668/19.

Судом зазначалось, що згідно ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення від 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, позивачем не доведено належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами наявності а ні у ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», а ні у ТОВ «Укратоменерго» під час укладання оспорюваного правочину наміру порушити публічний порядок..

Як зазначено вище, між ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ТОВ «Укратоменерго» за результатами процедури конкурсних торгів по закупівлі послуг укладено Договір №1002 від 08.11.2013 року про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКМ. Предметом договору є надання послуг обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКМ, що належить ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Судом встановлено, що виходячи з предмету оспорюваного Договору, відповідач надавав послуги, передбачені Договором, що підтверджується встановленими вище висновками суду.

Позивачем не доведено, в порядку ст.74 ГПК України, а судом не встановлено, що Договір №1002 від 08.11.2013 року про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКМ спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Позивач не довів існування умислу сторін (сторони) на досягнення протизаконного результату та не довів в законному порядку і вину відповідача, у зв`язку з чим, підстави для визнання договору недійсним у відповідності до ст. 228 ЦК України відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що зі змісту Договору №1002 від 08.11.2013 року не вбачається, що він укладений без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, враховано, що предметом договору є виконання робіт, і не доведено, що такий договір порушує права чи інтереси АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Суд зазначає, що фундаментальним принципом договірного права є принцип свободи договору, закріплений у ст. 3 ЦК України, який кореспондується з нормами ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України та означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відсутність факту порушення прав та інтересів внаслідок укладання Договору, а також, відсутність підстав для визнання зазначеного Договору з підстав, визначених позивачем, недійсним підтверджується встановленими судом під час нового розгляду обставинами та доказами. Під час розгляду справи судом не встановлено наявності вини відповідача, в намірі порушити публічний порядок та такого наміру взагалі.

Враховуючи зазначене, висновки, на які посилається позивач, звертаючись до господарського суду з позовом про визнання договору недійсним, в тому числі на підставі ст. 228 ЦК України, є необґрунтованими, а відповідно заявлений позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Усі інші твердження та заперечення позивача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «РуїсТоріха проти Іспанії»).

Судом взято до уваги рішення Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 року у справі №910/13407/17.

Враховуючи викладене позивачем не доведено суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами наявність підстав для задоволення позову, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, офіс 505, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» (08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 60, ) про визнання недійсним Договору №1002 від 08.11.2013 року про надання послуг з обробки пластів колекторів свердловин Штормового ГКР відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.07.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць