ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.06.2021 Справа № 905/626/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання (помічника судді за дорученням) Барбаш Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД»

до відповідача: Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая»

про стягнення 546161,54грн, з яких: основна заборгованість 490439,41грн, 3% річних 17546,89грн, інфляційні збитки 38175,24грн

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

05.04.2021, шляхом надіслання поштового відправлення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (далі - ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі - ДП «Шахта ім. М.С. Сургая») про стягнення 546161,54грн, з яких: основна заборгованість 490439,41грн, 3% річних 17546,89грн, інфляційні збитки 38175,24грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про закупівлю товарів №159Т від 16.08.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість у розмірі 490439,41грн, що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.04.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/626/21; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 25.05.2021.

Ухвалою суду від 25.05.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.06.2021.

Ухвалою суду від 10.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.06.2021.

Представники сторін у судове засідання 29.06.2021 не з`явилися, про дату, час та місце повідомлені належним чином шляхом направлення на юридичні адреси сторін копії ухвали суду від 10.06.2021, які вручені 15.06.2021.

29.06.2021 на електронну пошту суду надійшла заява представника позивача, скріплена кваліфікованим електронним підписом, за якою останній просить здійснювати розгляд справи №905/626/21 за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Вказані клопотання судом задовольняються.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» в обґрунтування заявлених вимог зазначило, що останнім на виконання умов договору про закупівлю товарів №159Т від 16.08.2019 за кодом ДК 021:2015 (CPV): 44114200-4 «Бетонні вироби» поставлено товар, факт передачі якого підтверджується видатковими накладними: №пк-000981 від 20.09.2019, №пк-000985 від 25.09.2019, №пк-000994 від 30.09.2019, №пк-000995 від 02.10.2019, №пк-001016 від 08.10.2019, №пк-001019 від 11.10.2019, №пк-001023 від 17.10.2019, №пк-001029 від 21.10.2019, №пк-001033 від 23.10.2019, №пк-001035 від 28.10.2019, №пк-001049 від 30.10.2019, №пк-001054 від 31.10.2019, №пк-001064 від 06.11.2019, №пк-001080 від 14.11.2019, №пк-001111 від 10.12.2019, №пк-001119 від 13.12.2019, №пк-001145 від 28.12.2019, №пк-001146 від 30.12.2019, №пк-0000003 від 14.01.2020, №пк-0000013 від 17.01.2020, №пк-0000035 від 31.01.2020, №пк-0000048 від 14.02.2020, №пк-0000053 від 19.02.2020, який прийнято ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» без зауважень та претензій, що підтверджується підписом та печаткою відповідача на видаткових накладних.

Станом на 26.03.2021 відповідач частково здійснив оплату отриманого товару в розмірі 884585,40 грн.

Заборгованість ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» перед ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» за договором складає 490439,41 грн.

З метою врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості, яка отримана останнім. Відповідач направив на адресу позивача відповідь на претензію, в якій визнав суму заборгованості, однак зазначив, що через скрутне фінансове становище не має можливості здійснити оплату.

Відповідачем не вжито заходів щодо сплати залишку заборгованості на загальну суму 490439,41грн. за договором, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом щодо її стягнення, а також 3% річних та інфляційних збитків.

Також позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8192,43грн.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору про закупівлю товарів №159Т від 16.08.2019; видаткових накладних: №пк-000981 від 20.09.2019, №пк-000985 від 25.09.2019, №пк-000994 від 30.09.2019, №пк-000995 від 02.10.2019, №пк-001016 від 08.10.2019, №пк-001019 від 11.10.2019, №пк-001023 від 17.10.2019, №пк-001029 від 21.10.2019, №пк-001033 від 23.10.2019, №пк-001035 від 28.10.2019, №пк-001049 від 30.10.2019, №пк-001054 від 31.10.2019, №пк-001064 від 06.11.2019, №пк-001080 від 14.11.2019, №пк-001111 від 10.12.2019, №пк-001119 від 13.12.2019, №пк-001145 від 28.12.2019, №пк-001146 від 30.12.2019, №пк-0000003 від 14.01.2020, №пк-0000013 від 17.01.2020, №пк-0000035 від 31.01.2020, №пк-0000048 від 14.02.2020, №пк-0000053 від 19.02.2020; податкових накладних: №20 від 20.09.2019, №25 від 25.09.2019, №41 від 30.09.2019, №5 від 02.10.2019, № 12 від 08.10.2019, № 17 від 11.10.2019, №22 від 17.10.2019, №29 від 21.10.2019 №32 від 23.10.2019, № 42 від 28.10.2019, №47 від 30.10.2019, №49 від 31.10.2019, № 17 від 06.11.2019, №32 від 14.11.2019, № 10 від 10.12.2019, № 14 від 13.12.2019, №45 від 28.12.2019, №50 від 30.12.2019, №6 від 14.01.2020, №7 від 17.01.2020, №34 від 31.01.2020, №12 від 14.02.2020, №28 від 19.02.2020; платіжних доручень №282 від 20.01.2020, №342 від 27.01.2020, №343 від 27.01.2020, №2001 від 13.02.2020, №2002 від 13.02.2020, №2003 від 13.02.2020, №2076 від 18.02.2020, №2078 від 18.02.2020, №2240 від 02.03.2020, №2241 від 02.03.2020, №2040 від 11.02.2021, №2041 від 11.02.2021; претензії; відповіді відповідача на претензію; виписки з ЄДРПОУ відносно позивача; витягу з ЄДРПОУ відносно відповідача; документів, що підтверджують повноваження директора, підписанта; витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги N902/03 від 02.03.2021.

Крім того, позивач надав до суду письмові пояснення щодо підписання та виконання умов договору, зазначивши, що договір про закупівлю товарів №159Т від 16.08.2019 від ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» підписаний заступником директора по фінансам Зерній В.Д. на підставі довіреності №2 від 02.04.20218; виходячи з домовленості сторін та погоджених сторонами умов щодо продовження строку дії договору визначених додатковою угодою, договір про закупівлю товарів №159Т від 16.08.2019 діє до 31.03.2020; поставка товару здійснювалася Постачальником партіями, в тому числі й на підставі отриманих письмових заявок покупця.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: заявок покупця: №1467 від 19.09.2019, №1483 від 25.09.2019, №1648 від 31.10 2019 №1778 від 29.11.2019, №190 від 14.02.2020; рахунків-фактур: №пк-0001263 від 20.09.2019; №пк-0001267 від 25.09.2019; №пк-0001275 від 30.09.2019; №пк-0001276 від 01.10.2019; №пк-0001298 від 08.10.2019; №пк-0001300 від 10.10.2019; №пк-0001312 від 17.10.2019; №пк-0001315 від 21.10.2019; №пк-0001319 від 23.10.2019; №пк-0001321 від 25.10.2019; №пк-0001335 від 30.10.2019; №пк-0001339 від 31.10.2019; №пк-0001348 від 06.11.2019; №пк-0001360 від 14.11.2019; №пк-0001387 від 10.12.2019; №пк-0001396 від 13.12.2019; №пк-0001416 від 28.12.2019; №пк-0001417 від 30.12.2019; №пк-0000003 від 14.01.2020; №пк-0000013 від 17.01.2020; №пк-0000035 від 31.01.2020; №пк-0000048 від 14.02.2020; №пк-0000053 від 19.02.2020.

ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» надало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Разом з тим, у своєму відзиві відповідач підтверджує факти: поставки товару за договором №159Т від 16.08.2019 на суму 1375024,81грн; часткової сплати відповідачем поставленого товару в розмірі 884585,40грн; наявності заборгованості на користь ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» на 05.05.2021 за договором в розмірі 490439,41грн. При цьому, відповідач заперечив проти стягнення штрафних санкцій за видатковими накладними з підстав перебігу строку позовної давності в один рік відповідно до положень ч.2 ст.258 ЦК України.

Під час прийняття рішення відповідач просить суд прийняти до уваги ті обставини, що ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому становищі; за підсумками роботи за I квартал 2021 збитки підприємства склали 99092тис.грн, кредиторська заборгованість по ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» станом на 01.04.2021 складає 1545893тис.грн.

На підтвердження зазначених обставин відповідач надав суду оригінали бухгалтерських довідок б/н від 05.05.2021 та б/н від 01.06.2021.

У запереченнях на відзив позивач зазначив, що з позицією відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву, не погоджується, оскільки складне фінансове становище підприємства не є підставою для не здійснення відповідачем оплати за отриманий товар та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, позивач зазначив, що він також перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки вже тривалий час не може отримати оплату за поставлений товар.

Посилання відповідача на положення ч.2 ст.258 ЦК України позивач вважав недоречним, адже ним не заявлено до стягнення штрафні санкції, якими є неустойка (штраф, пеня), однак заявлено 3 % річних та інфляційні збитки передбачені приписами ст.625 ЦК України, строк позовної давності щодо яких складає три роки.

Виклад обставин справи, встановлених судом

16.08.2021 між ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» (Продавець) та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (Покупець) укладено договір про закупівлю товарів № 159Т від 16.08.2019 код ДК 021:2015 (CPV):44114200-4 «Бетонні вироби» (далі договір), відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язувався поставити Покупцю товар за кодом ДК 021:2015 (CPV): 44114200-4 «Бетонні вироби» та розгорнутий асортимент (марка, модель та інші індивідуальні характеристики) якого визначаються Специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар.

Договір № 159Т від 16.08.2019 підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплений відтисками печаток підприємств.

Згідно з п.10.1 договору останній набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

В подальшому, додатковою угодою від 28.12.2019 сторонами продовжено строк дії договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2020 року в обсязі 454716,00грн, що не перевищує 20% від суми визначеної в договорі.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 ціна цього договору становить 227580,00грн з ПДВ. Ціна на товар встановлюється в національній валюті. Валютою договору є гривня України.

За умовами п.13.1 договору невід`ємною частиною останнього є специфікація (додаток 1).

Сторонами підписано без зауважень та заперечень, скріплено відтисками печаток підприємств як додаток 1 до договору Специфікацію.

Розділом 6 договору передбачені права та обов`язки сторін, зокрема, Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з накладною на поставку; Покупець має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань Продавцем, письмово (поштовим відправленням з повідомленням про вручення) повідомивши про це його у строк не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів до моменту розірвання; контролювати поставку товару у строки, встановлені цим договором; зменшувати обсяги закупівлі з урахуванням фактичного обсягу власних видатків шляхом укладання додаткової угоди; повернути рахунок Продавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів (відсутність печатки, підписів тощо) (п.6.2. договору).

При цьому, Продавець зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом II цього договору; Продавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п.п. 6.4.1 договору).

Розділом 5 договору передбачено порядок поставки товару, зокрема, п.5.1 договору передбачено, що поставка та монтаж товару здійснюється на підставі попередньої заявки Покупця.

Постачання товару на склад Покупця здійснюється партіями протягом дії договору. Строк поставки партії товару - 7 робочих днів з дати попередньої заявки Покупця (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору Продавець зобов`язаний на поставлену продукцію надати Покупцеві наступні документи у момент поставки: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію; податкову накладну, що в обов`язковому порядку пройшла реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.201.10 ст.201 розділ V Податкового кодексу України); видаткову накладну на поставлену продукцію; відповідну товарно-транспортну накладну; технічну документацію виробника, що забезпечує гарантію якості (сертифікати якості, паспорта, інструкції з експлуатації та ін.), якщо це обумовлено чинним законодавством України. Моментом поставки є день отримання Продукції та підписання відповідних первинних документів Покупцем.

Згідно з п. 5.4 договору перехід права власності на товар та ризику випадкової загибелі (псування) відбувається в момент передачі товару уповноваженому представнику Покупця. Документом, що підтверджує факт передачі товару, є видаткова накладна, яка підписана уповноваженими особами сторін.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору розрахунки за партію товару проводяться згідно з рахунком-фактурою шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Продавця шляхом відстрочки платежу протягом 90 календарних днів з дати відвантаження Продавцем товару на склад Покупця.

Відповідно до видаткових накладних: №пк-000981 від 20.09.2019, №пк-000985 від 25.09.2019, №пк-000994 від 30.09.2019, №пк-000995 від 02.10.2019, №пк-001016 від 08.10.2019, №пк-001019 від 11.10.2019, №пк-001023 від 17.10.2019, №пк-001029 від 21.10.2019, №пк-001033 від 23.10.2019, №пк-001035 від 28.10.2019, №пк-001049 від 30.10.2019, №пк-001054 від 31.10.2019, №пк-001064 від 06.11.2019, №пк-001080 від 14.11.2019, №пк-001111 від 10.12.2019, №пк-001119 від 13.12.2019, №пк-001145 від 28.12.2019, №пк-001146 від 30.12.2019, №пк-0000003 від 14.01.2020, №пк-0000013 від 17.01.2020, №пк-0000035 від 31.01.2020, №пк-0000048 від 14.02.2020, №пк-0000053 від 19.02.2020 позивачем поставлено товар на загальну суму 1375024,81грн з податком на додану вартість.

Товар прийнято відповідачем, що засвідчено підписом на вказаних видаткових накладних уповноваженого представника відповідача зав. складом Радіною Д.О., що діяв на підставі відповідних довіреностей, відомості про які внесені до видаткових накладних.

На підставі видаткових накладних позивачем виписано рахунки-фактури: №пк-0001263 від 20.09.2019; №пк-0001267 від 25.09.2019; №пк-0001275 від 30.09.2019; №пк-0001276 від 01.10.2019; №пк-0001298 від 08.10.2019; №пк-0001300 від 10.10.2019; №пк-0001312 від 17.10.2019; №пк-0001315 від 21.10.2019; №пк-0001319 від 23.10.2019; №пк-0001321 від 25.10.2019; №пк-0001335 від 30.10.2019; №пк-0001339 від 31.10.2019; №пк-0001348 від 06.11.2019; №пк-0001360 від 14.11.2019; №пк-0001387 від 10.12.2019; №пк-0001396 від 13.12.2019; №пк-0001416 від 28.12.2019; №пк-0001417 від 30.12.2019; №пк-0000003 від 14.01.2020; №пк-0000013 від 17.01.2020; №пк-0000035 від 31.01.2020; №пк-0000048 від 14.02.2020; №пк-0000053 від 19.02.2020 на загальну суму 1375024,81грн з податком на додану вартість.

Внаслідок здійснення господарських операції за зазначеними видатковими накладними позивачем сформовані податкові накладні: №20 від 20.09.2019, №25 від 25.09.2019, №41 від 30.09.2019, №5 від 02.10.2019, № 12 від 08.10.2019, № 17 від 11.10.2019, №22 від 17.10.2019, №29 від 21.10.2019 №32 від 23.10.2019, № 42 від 28.10.2019, №47 від 30.10.2019, №49 від 31.10.2019, № 17 від 06.11.2019, №32 від 14.11.2019, № 10 від 10.12.2019, № 14 від 13.12.2019, №45 від 28.12.2019, №50 від 30.12.2019, №6 від 14.01.2020, №7 від 17.01.2020, №34 від 31.01.2020, №12 від 14.02.2020, №28 від 19.02.2020.

Як стверджує позивач, відповідачем на виконання умов договору здійснено часткову оплату поставленої продукції на загальну суму 884585,40грн.

В матеріалах справи містяться платіжні доручення, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за поставлений позивачем товар за договором №159-Т від 16.08.2019: №282 від 20.01.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001319 від 23.10.2019 на суму 6243,80грн; №342 від 27.01.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001319 від 23.10.2019 на суму 51048,90грн; №343 від 27.01.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001321 від 25.10.2019 на суму 18951,10грн; №2001 від 13.02.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001321 від 25.10.2019 на суму 38341,60грн; №2002 від 13.02.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001335 від 30.10.2019 на суму 57292,70грн; №2003 від 13.02.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001339 від 31.10.2019 на суму 54365,70грн; №2076 від 18.02.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001339 від 31.10.2019 на суму 2927,00грн; №2078 від 18.02.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001360 від 14.11.2019 на суму 39780,30грн; №2240 від 02.03.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001360 від 14.11.2019 на суму 17512,40грн; №2241 від 02.03.2020 згідно рахунку-фактури №пк-0001387 від 10.12.2019 на суму 32487,60грн; №2040 від 11.02.2021 згідно рахунку-фактури №пк-0001387 від 10.12.2019 на суму 24805,10грн; №2041 від 11.02.2021 згідно рахунку-фактури №пк-0001396 від 13.12.2019 на суму 25194,90грн.

За розрахунком позивача заборгованість складає - 490439,41грн.

25.02.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію за від 25.02.2021 за вих.№30, за змістом якої вимагає від Покупця виконати належним чином зобов`язання за Договором та перерахувати на його рахунок заборгованість у розмірі 490439,41грн протягом 7 днів з моменту отримання претензії.

Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана претензія вручена представнику відповідача 02.03.2021.

Відповідач надіслав на адресу позивача відповідь на претензію від 18.03.2021 №297, за змістом якої підтвердив наявність заборгованості перед ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» за договором № 159Т від 16.08.2019 в розмірі 490439,41грн, однак зважаючи на скрутний фінансовий стан підприємства, зобов`язався погасити наявну заборгованість після надходження необхідної суми грошових коштів.

Докази оплати заборгованості в сумі 490439,41грн в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до наданої відповідачем довідки від 05.05.2021 за договором №159Т від 16.08.2019 ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» здійснена поставка на суму 1375024,81грн; ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» за договором №159Т від 16.08.2019 сплачено 884585,40грн; заборгованість на користь ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» на 05.05.2021 за договором №159Т від 16.08.2019 складає 490439,41грн.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, поданих запереченнях та письмових поясненнях, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості за невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі своєчасної та повної оплати за поставлений товар, 3% річних та інфляційних збитків.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Виходячи зі змісту договору, судом встановлено, що укладений між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» за своєю природою є договором поставки.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма істотними умовами договору поставки щодо предмету договору, об`ємів поставки продукції та її якості, ціни та строків поставки. Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсним не визнаний.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору відповідно до специфікації позивач поставив товар на загальну суму 1375024,81грн з податком на додану вартість, що підтверджується видатковими накладними: №пк-000981 від 20.09.2019, №пк-000985 від 25.09.2019, №пк-000994 від 30.09.2019, №пк-000995 від 02.10.2019, №пк-001016 від 08.10.2019, №пк-001019 від 11.10.2019, №пк-001023 від 17.10.2019, №пк-001029 від 21.10.2019, №пк-001033 від 23.10.2019, №пк-001035 від 28.10.2019, №пк-001049 від 30.10.2019, №пк-001054 від 31.10.2019, №пк-001064 від 06.11.2019, №пк-001080 від 14.11.2019, №пк-001111 від 10.12.2019, №пк-001119 від 13.12.2019, №пк-001145 від 28.12.2019, №пк-001146 від 30.12.2019, №пк-0000003 від 14.01.2020, №пк-0000013 від 17.01.2020, №пк-0000035 від 31.01.2020, №пк-0000048 від 14.02.2020, №пк-0000053 від 19.02.2020.

Суд вважає видаткові накладні належним доказом на підтвердження поставки товару, вказані вище видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та застережень, скріплені відтисками печаток підприємств, претензій щодо кількості та якості товару відповідачем не надано.

Факт поставки товару за спірним договором відповідачем не оспорюється, у відзиві останнім вказані обставини підтверджені; також, відповідачем не заперечується отримання від позивача документів, передбачених п.п. 5.3, 5.4 договору (рахунки-фактури на відвантажену продукцію; податкові накладні, що в обов`язковому порядку пройшли реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.201.10 ст.201 розділ V Податкового кодексу України); видаткові накладні на поставлену продукцію; відповідні товарно-транспортні накладні; технічну документацію виробника, що забезпечує гарантію якості (сертифікати якості, паспорта, інструкції з експлуатації та ін.), якщо це обумовлено чинним законодавством України.

У п.п. 4.1, 4.2 договору сторони погодили, що розрахунки за партію товару проводяться згідно з рахунком-фактурою шляхом перерахування Покупцем грошових коштів па поточний рахунок Продавця шляхом відстрочки платежу протягом 90 календарних днів з дати відвантаження Продавцем товару на склад Покупця.

Позивачем до матеріалів справи надано рахунки-фактури: №пк-0001263 від 20.09.2019; №пк-0001267 від 25.09.2019; №пк-0001275 від 30.09.2019; №пк-0001276 від 01.10.2019; №пк-0001298 від 08.10.2019; №пк-0001300 від 10.10.2019; №пк-0001312 від 17.10.2019; №пк-0001315 від 21.10.2019; №пк-0001319 від 23.10.2019; №пк-0001321 від 25.10.2019; №пк-0001335 від 30.10.2019; №пк-0001339 від 31.10.2019; №пк-0001348 від 06.11.2019; №пк-0001360 від 14.11.2019; №пк-0001387 від 10.12.2019; №пк-0001396 від 13.12.2019; №пк-0001416 від 28.12.2019; №пк-0001417 від 30.12.2019; №пк-0000003 від 14.01.2020; №пк-0000013 від 17.01.2020; №пк-0000035 від 31.01.2020; №пк-0000048 від 14.02.2020; №пк-0000053 від 19.02.2020 на загальну суму 1375024,81грн з податком на додану вартість. Факт отримання рахунків відповідачем не оспорюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням п.п.4.1, 4.2 договору, відповідач повинен був оплатити поставлений товар:

за видатковою накладною №пк-000981 від 20.09.2019 до 19.12.2019 (включно);

за видатковою накладною №пк-000985 від 25.09.2019 до 24.12.2019 (включно);

за видатковою накладною №пк-000994 від 30.09.2019 до 30.12.2019 (включно, враховуючи що останній день строку 29.12.2019 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною №пк-000995 від 02.10.2019 до 31.12.2019 (включно);

за видатковою накладною №пк-001016 від 08.10.2019 до 08.01.2020 (включно, враховуючи, що останній день оплати припадає на 06.01.2021, який є вихідним днем, а 07.01.2021 є святковим днем відповідно до приписів статті 73 Кодексу законів про працю України);

за видатковою накладною №пк-001019 від 11.10.2019 до 09.01.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001023 від 17.10.2019 до 15.01.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001029 від 21.10.2019 до 20.01.2020 (включно, враховуючи що останній день строку 19.01.2020 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною №пк-001033 від 23.10.2019 до 21.01.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001035 від 28.10.2019 до 27.01.2020 (включно, враховуючи що останній день строку 26.01.2020 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною №пк-001049 від 30.10.2019 до 28.01.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 до 29.01.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001064 від 06.11.2019 до 04.02.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 до 12.02.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 до 10.03.2020 (включно, враховуючи що останній день строку 09.03.2020 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 до 12.03.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001145 від 28.12.2019 до 27.03.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-001146 від 30.12.2019 до 30.03.2020 (включно, враховуючи що останній день строку 29.03.2020 припадає на вихідний день);

за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 до 13.04.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-0000013 від 17.01.2020 до 13.04.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-0000035 від 31.01.2020 до 30.04.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-0000048 від 14.02.2020 до 14.05.2020 (включно);

за видатковою накладною №пк-0000053 від 19.02.2020 до 19.05.2020 (включно).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання бере початок:

за видатковою накладною №пк-001019 від 11.10.2019 з 10.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001023 від 17.10.2019 з 16.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001029 від 21.10.2019 з 21.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001033 від 23.10.2019 з 22.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001035 від 28.10.2019 з 28.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001049 від 30.10.2019 з 29.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 з 30.01.2020;

за видатковою накладною №пк-001064 від 06.11.2019 з 05.02.2020;

за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 з 13.02.2020;

за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 з 11.03.2020;

за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 з 13.03.2020;

за видатковою накладною №пк-001145 від 28.12.2019 з 28.03.2020;

за видатковою накладною №пк-001146 від 30.12.2019 з 31.03.2020;

за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 з 14.04.2020;

за видатковою накладною №пк-0000013 від 17.01.2020 з 14.04.2020;

за видатковою накладною №пк-0000035 від 31.01.2020 з 01.05.2020;

за видатковою накладною №пк-0000048 від 14.02.2020 з 15.05.2020;

за видатковою накладною №пк-0000053 від 19.02.2020 з 20.05.2020.

Як стверджує позивач та підтверджує відповідач, останнім частково погашено заборгованість за договором №159Т від 16.08.2019 в розмірі 884585,40грн.

Залишок заборгованості станом на 05.05.2021 за договором №159Т від 16.08.2019 складає 490439,41грн, що підтверджується, зокрема, довідкою головного бухгалтера ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» від 05.05.2021, долученої відповідачем до відзиву.

Доказів сплати відповідачем залишку заборгованості за поставлений товар за договором № 159Т від 16.08.2019 у розмірі 490439,41грн у матеріалах справи відсутні.

Так, на час звернення з відповідним позовом до суду у відповідача наявна заборгованість з оплати поставленого товару на загальну суму 490439,41грн, розмір вказаної заборгованості відповідачем не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань зі своєчасної та повної оплати поставки товару позивачем та встановленим наявність заборгованості Покупця перед Продавцем за договором №159Т від 16.08.2019 у розмірі 490439,41грн.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару та виконаних робіт.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме, норми статті 625 ЦК України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Згідно розрахунку, зазначеного позивачем в позовній заяві, останнім нараховано до стягнення 3% річних наступним чином:

на заборгованість в розмірі 51048,90грн за видатковою накладною №пк-001033 від 23.10.2019 за період з 21.01.2020 по 26.01.2020 на суму 25,11грн;

на заборгованість в розмірі 38341,60грн за видатковою накладною №пк-001035 від 28.10.2019 за період з 27.01.2020 по 12.02.2020 на суму 53,43грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001049 від 30.10.2019 за період з 29.01.2020 по 12.02.2020 на суму 70,44грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 за період з 29.01.2020 по 12.02.2020 на суму 70,44грн;

на заборгованість в розмірі 2927,00грн за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 за період з 14.02.2020 по 17.02.2020 на суму 0,96грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001064 від 06.11.2019 за період з 05.02.2020 по 31.12.2020 на суму 1554,42грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 за період з 12.02.2020 по 18.02.2020 на суму 32,87грн;

на заборгованість в розмірі 17512,40грн за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 за період з 19.02.2020 по 01.03.2020 на суму 17,23грн;

на заборгованість в розмірі 24805,10грн за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 за період з 10.03.2020 по 31.12.2020 на суму 603,86грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 173,30грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 за період з 13.03.2020 по 31.12.2020 на суму 1380,66грн; за період з 01.01.2021 по 14.02.2021 на суму 211,90грн.

на заборгованість в розмірі 32097,80грн за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 за період з 16.02.2021 по 26.03.2021 на суму 102,89грн.

на заборгованість в розмірі 114585,41грн за видатковою накладною №пк-001145 від 28.12.2019 за період з 28.03.2020 по 31.12.2020 на суму 2620,44грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 800,53грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001146 від 30.12.2019 за період з 30.03.2020 по 31.12.2020 на суму 1300,83грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 за період з 14.04.2020 по 31.12.2020 на суму 1230,38грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 за період з 14.04.2020 по 31.12.2020 на суму 1230,38грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000013 від 17.01.2020 за період з 17.04.2020 по 31.12.2020 на суму 1216,30грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000035 від 31.01.2020 за період з 01.05.2020 по 31.12.2020 на суму 1150,55грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000048 від 14.02.2020 за період з 14.05.2020 по 31.12.2020 на суму 1089,50грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000053 від 19.02.2020 за період з 19.05.2020 по 31.12.2020 на суму 1066,02грн; за період з 01.01.2021 по 26.03.2021 на суму 400,26грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних на заборгованості за видатковими накладними за визначені періоди, судом встановлено, що останній здійснений позивачем методологічно та арифметично невірно, внаслідок чого суд здійснив власний розрахунок.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума 3% річних нарахованих на заборгованість за вказаними видатковими накладними становить 17454,80грн, що нараховані наступним чином:

на заборгованість в розмірі 51048,90грн за видатковою накладною №пк-001033 від 23.10.2019 за період з 22.01.2020 по 26.01.2020 на суму 20,92грн (враховуючи, що період прострочення починається з 22.01.2020, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 21.01.2020);

на заборгованість в розмірі 38341,60грн за видатковою накладною №пк-001035 від 28.10.2019 за період з 28.01.2020 по 12.02.2020 на суму 50,28грн (враховуючи, що період прострочення починається з 28.01.2020, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 27.01.2020);

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001049 від 30.10.2019 за період з 29.01.2020 по 12.02.2020 на суму 70,44грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 за період з 30.01.2020 по 12.02.2020 на суму 65,75грн (враховуючи, що період прострочення починається з 30.01.2020, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 29.01.2020);

на заборгованість в розмірі 2927,00грн за видатковою накладною №пк-001054 від 31.10.2019 за період з 14.02.2020 по 17.02.2020 на суму 0,96грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001064 від 06.11.2019 за період з 05.02.2020 по 26.03.2021 на суму 1954,68грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 за період з 13.02.2020 по 17.02.2020 на суму 23,48грн (враховуючи, що період прострочення починається з 13.02.2020 та закінчується 17.02.2020 внаслідок здійснення проплати 18.02.2020, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 12.02.2020 по 18.02.2020);

на заборгованість в розмірі 17512,40грн за видатковою накладною №пк-001080 від 14.11.2019 за період з 19.02.2020 по 01.03.2020 на суму 17,23грн;

на заборгованість в розмірі 24805,10грн за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 за період з 11.03.2020 по 14.02.2021 на суму 693,57грн (враховуючи, що період прострочення починається з 11.03.2020, та закінчується 14.02.2021 внаслідок здійснення проплати 15.02.2021, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 10.03.2020 по 26.03.2020);

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 за період з 13.03.2020 по 14.02.2021 на суму 1592,56грн;

на заборгованість в розмірі 32097,80грн за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 за період з 16.02.2021 по 26.03.2021 на суму 102,89грн;

на заборгованість в розмірі 114585,41грн за видатковою накладною №пк-001145 від 28.12.2019 за період з 28.03.2020 по 26.03.2021 на суму 3420,97грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001146 від 30.12.2019 за період з 31.03.2020 по 26.03.2021 на суму 1696,39грн (враховуючи, що період прострочення починається з 31.03.2021, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 30.03.2021);

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 за період з 14.04.2020 по 26.03.2021 на суму 1630,65грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000013 від 17.01.2020 за період з 17.04.2020 по 26.03.2021 на суму 1616,56грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000035 від 31.01.2020 за період з 01.05.2020 по 26.03.2021 на суму 1550,81грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000048 від 14.02.2020 за період з 15.05.2020 по 26.03.2021 на суму 1485,07грн (враховуючи, що період прострочення починається з 15.05.2021, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 14.05.2021);

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000053 від 19.02.2020 за період з 20.05.2020 по 26.03.2021 на суму 1461,59грн (враховуючи, що період прострочення починається з 20.05.2021, а отже позивачем безпідставно збільшено період нарахування з 19.05.2021).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних задовольняються частково в сумі 17454,80грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат в загальному розмірі 38175,24грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Згідно розрахунку, зазначеного позивачем в позовній заяві, останнім нараховано до стягнення інфляційні нарахування наступним чином:

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001064 від 06.11.2019 за період з лютого 2020 по лютий 2021 на суму 4128,73грн;

на заборгованість в розмірі 24805,10грн за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 за період з березня 2020 по лютий 2021 на суму 1867,57грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001119 від 13.12.2019 за період з березня 2020 по січень 2021 на суму 3703,59грн;

на заборгованість в розмірі 114585,41грн за видатковою накладною №пк-001145 від 28.12.2019 за період з квітня 2020 по лютого 2021 на суму 7649,23грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-001146 від 30.12.2019 за період з квітня 2020 по лютий 2021 на суму 3824,62грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000003 від 14.01.2020 за період з квітня 2020 по лютий 2021 на суму 3824,62грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000013 від 17.01.2020 за період з травня 2020 по лютий 2021 на суму 3339,56грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000035 від 31.01.2020 за період з травня 2020 по лютий 2021 на суму 3339,56грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000048 від 14.02.2020 за період з травня 2020 по лютий 2021 на суму 3339,56грн;

на заборгованість в розмірі 57292,70грн за видатковою накладною №пк-0000053 від 19.02.2020 за період з червня 2020 по лютий 2021 на суму 3158,20грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат нарахованих на заборгованості за видатковими накладними за визначені періоди, судом встановлено, що при здійсненні розрахунку за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 позивачем безпідставно збільшено період нарахування до лютого включно, враховуючи, що період прострочення закінчується 14.02.2021 внаслідок здійснення проплати 15.02.2021, а отже останній здійснений позивачем методологічно та арифметично невірно, внаслідок чого суд здійснив власний розрахунок.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума інфляційних втрат нарахованих на заборгованість в розмірі 24805,10грн за видатковою накладною №пк-001111 від 10.12.2019 за період з березня 2020 по січень 2021 становить 1603,48грн.

В іншій частині розрахунок позивача методологічно та арифметично правильний.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат задовольняються частково в сумі 37911,15грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

У відзиві на позовну заяву ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», крім іншого, зазначило про необґрунтованість та недоцільність, як на його думку, нарахування позивачем штрафних санкцій з підстав перебігу позовної давності в один рік відповідно до положень ч.2 ст.258 ЦК України, що за своєю суттю є заявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень статті 266, частини другої статті 258 Цивільного кодексу України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Аналогічна позиція висловлена Постанові Верховного суду України від 08.02.2017 року у справі №910/29752/15.

Разом з тим, приписами частини першої статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Зі змісту позовних вимог позивача вбачається, що ним заявлено до стягнення 3%річних та інфляційні втрати, що за своєю правовою природою не є штрафними санкціями в розумінні положень статті 230 ГК України, а отже посилання відповідача не відповідає матеріалам справи та ґрунтується на власному хибному трактуванні норм чинного законодавства.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Даний правовий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц.

Також у відзиві відповідач просить прийняти до уваги тяжке фінансове становище та здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції, на підтвердження чого надає довідку б/н від 01.06.2021, згідно якої заборгованість станом на 01.05.2021 складає 1543295тис.грн.

Однак заяв в порядку статті 233 ГК України відповідачем у відзиві не заявлено, окремо до суду не подано.

У тексті відзиву наявна виключно констатація факту складного фінансового стану підприємства, що не є підставою для звільнення відповідача від оплати отриманого товару.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначалось судом вище, до складу позовних вимог не входять вимоги про стягнення штрафних санкцій, позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні нарахування.

Висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду № 902/417/18 від 18.03.2020 року щодо можливості зменшення суми процентів річних не використовується судом, оскільки у справах правовідносини не є подібними, зокрема, нарахована у справі №902/417/18 сума річних встановлена сторонами у договорі на рівні 40% та 96% в залежності від строку прострочення була більшою за суму основного боргу, тому Велика Палата виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. В той час як у справі №905/626/21 обставин такої очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних як у справі № 902/417/18 судом встановлено не було, до стягнення позивачем заявлено 3% річних, що передбачено законом.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме, в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 490439,41грн, 3% річних в розмірі 17454,80грн та інфляційних збитків в розмірі 37911,15грн.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 8187,08грн. В решті - сума сплаченого судового збору залишається на позивачі. Сума судового збору 0,01грн. є надмірно сплаченою позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» про стягнення 546161,54грн, з яких: основна заборгованість 490439,41грн, 3% річних 17546,89грн, інфляційні збитки 38175,24грн задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» (адреса місцезнаходження: 85670, Донецька обл., місто Вугледар; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Електронтехсервіс ЛТД» (адреса місцезнаходження: 52201, Дніпропетровська обл., місто Жовті Води, вулиця Гагаріна, будинок 22; )545805,36грн, з яких: основна заборгованість 490439,41грн, 3% річних 17454,80грн, інфляційні збитки 37911,15грн, судовий збір - 8187,08грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 29.06.2021.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова