ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 липня 2021 року Справа № 903/513/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., розглянувши матеріали заяви Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову до пред`явлення позову

Встановив: 01.07.2021 від Волинського національного університету імені Лесі Українки надійшла заява про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, в якій заявник просить суд до набрання законної сили рішенням у справі заборонити ПрАТ «Волиньобленерго» переводити Волинський національний університет імені Лесі українки на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачання щодо постачальника «останньої надії», а також інші дії, що можуть призвести до переведення Волинський національний університет імені Лесі українки на постачальника «останньої надії».

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 24.12.2020 між ВНУ імені Лесі Українки та ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №552-18В. Відповідно до п.п 2.1 даного договору, сторони визначили, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб об`єктів споживача, а споживач оплачує вартість поставленої (спожитої) електричної енергії. Даний договір було укладено в порядку Закону України «Про публічні закупівлі», ДП «Евода Трейд» став переможцем торгів, внаслідок яких заявник і уклав вищезазначений правочин. Однак, 10.06.2021 ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» направило лист університету, в якому в порядку п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 повідомило, що 01.07.2021 в зв`язку з коливанням цін на ринку на електричну енергію, збільшується ціна за одиницю товару та становить 2,143 за 1 кВт, в зв`язку із чим запропоновано укласти додаткові угоди до договору постачання електричної енергії та роз`яснено право на розірвання договору за ініціативою споживача. У відповіді від 29.06.2021 Волинський національний університет імені Лесі Українки повідомив ДП «Евода Трейд» про те, що застосування п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії без застосування ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не можливий, а також те, що не може вважатися і розірваним договір між сторонами із 01.07.2021. Заявник звертає увагу суду на те, що у зв`язку з тим, що ДП «Евода Трейд» неправомірно повідомила ПрАТ «Волиньобленерго» про припинення постачання електроенергії Волинському національному університету імені Лесі Українки із підстав його розірвання зі сторони споживача, то до університету буде застосована процедура переведення на постачальника «останньої надії» та відповідно надання послуг з постачання електричної енергії останніми ДПЗД «Укрінтеренерго». Враховуючи вище викладене доводить, що невжиття таких заходів, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, а тому просить суд прийняти дану заяву до розгляду та задоволити її.

На підтвердження викладених обставин долучив договір від 24.12.2020, лист ДП «Евода Трейд» від 10.06.2021, відповідь ВНУ від 29.06.2021, лист ДП «Евода Трейд» від 30.06.2021, лист ВНУ від 01.07.2021, витяг із наказу №63 від 29.06.2021.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Заявник звернувся із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, відповідної до якої просить:

-заборонити ПрАТ «Волиньобленерго» переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачання щодо постачальника «останньої надії», а також інші дії, що можуть призвести до переведення Волинський національний університет імені Лесі українки на постачальника «останньої надії».

Як встановлено судом, 24.12.2020 між заявником та ДП «»Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №552-18В.

Відповідно до п.п 2.1 даного договору, сторони визначили, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб об`єктів споживача, а споживач оплачує вартість поставленої (спожитої) електричної енергії.

У п.п 5.5 договору сторони передбачили, що ціна договору та ціна за одиницю товару може змінюватися у випадках, передбачених ст. 41 Закону України «Про Публічні закупівлі».

Згідно п.п 5.6 договору визначено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, що не визначена даним договором.

Даний договір було укладено в порядку Закону України «Про публічні закупівлі», відповідач став переможцем торгів, внаслідок яких заявник і уклав вищезазначений правочин.

10.06.2021 ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» направило лист університету в порядку п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.032018 повідомило, що 01.07.2021 в зв`язку з коливанням цін на ринку на електричну енергію, збільшується ціна за одиницю товару та становить 2,143 за 1 кВт, в зв`язку із чим запропоновано укласти додаткові угоди до договору постачання електричної енергії та роз`яснено право на розірвання договору за ініціативою споживача.

У відповіді від 29.06.2021 Волинський національний університет імені Лесі Українки повідомив ДП «Евода Трейд» про те, що застосування п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії без застосування ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не можливий, а також те, що не може вважатися і розірваним договір між сторонами із 01.07.2021.

30.06.2021 ДП «Евода Трейд » надіслало лист ПрАТ «Волиньобленерго» та повідомило, що в зв`язку з розірванням договору за ініціативою споживача - ВНУ імені Лесі Українки з 01.07.2021 підприємство не буде здійснювати постачання електричної енергії наступним споживачам:

1) Волинський національний університет імені Лесі Українки;

2)Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області (Ковельське МТМО).

01.07.2021 ВНУ імені Лесі Українки повідомило листом ПрАТ «Волиньобленерго», що припинення постачання електроенергії за договором від 24.12.2020 університету є одностороннім розірванням зі сторони електропостачальника, а тому просить надати копію листа ДП «Евода Трейд» про припинення постачання елекроенергії ВНУ імені Лесі Українки з метою захисту своїх порушених прав.

Відповідно до п. 3.2.4 Правил у разі надання у встановленому порядку електропостачання споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (утому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг або «останньої надії» або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається у повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізнше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду / неприйняття змін у встановлений цим пунктом термін.

Відповідно до ч. 8 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі » визначено, що повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю повинно містити таку інформацію:

1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його категорія;

2) унікальний номер оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі/спрощеної закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір про закупівлю (у разі застосування переговорної процедури закупівлі);

3) дата укладення та номер договору про закупівлю;

4) найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) (для фізичної особи) учасника, з яким укладено договір про закупівлю;

5) ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань/реєстраційний номер облікової картки платника податків учасника, з яким укладено договір про закупівлю;

6) місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання (для фізичної особи) учасника, з яким укладено договір про закупівлю, номер телефону;

7) дата внесення змін до договору про закупівлю;

8) випадки для внесення змін до істотних умов договору відповідно до цієї статті;

9) опис змін, що внесені до істотних умов договору.

Отже, з долучених до заяви доказів, ймовірно йдеться про те, що ДП «Евода Трейд» в порушення ч.8 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» неправомірно повідомила ПрАТ «Волиньобленерго про припинення постачання Волинському національному університету імені Лесі Українки із підстав його розірвання зі сторони споживача, та у зв`язку з чим до заявника застосовується процедура переведення на постачальника «останньої надії», та відповідно надання послуг з постачання електричної енергії останніми (ДПЗД «Укрінтеренерго»).

Відтак, у суду наявні припущення, що ДП «Евода Трейд» ухиляється від виконання умов договору постачання електричної енергії споживачу №552-18 В, та вичинило дії щодо переведення Волинського національного університету імені Лесі Українки на постачальника «останньої надії», та відповідно надання послуг з постачання електричної енергії останніми (ДПЗД «Укрінтеренерго»).

Між тим, дані обставини можливо встановити тільки при вирішенні за позовом ВНУ імені Лесі Українки про зобов`язання виконання ДП «Евода Трейд» умов договору про намір подання якого заявляє ВНУ імені Лесі Українки у заяві про забезпечення позову до подачі позову до суду.

За доводами заявника неправомірні дії ДП «Евода Трейд» тягнуть за собою несприятливі наслідки для ВНУ імені Лесі Українки у вигляді :

- виключення університету із списку споживачів ДП «Евода Трейд»;

- переведення ПрАТ «Волиньобленерго», як адміністратором комерційного обліку, на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії » - ДПЗД «Укрінтеренерго»;

- автоматичне укладення договору з постачальником «останньої надії» в порядку договору приєднання;

- постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» за високими тарифами при діючому договорі із ДП «Евода Трейд», яке останнє відмовляється виконувати

Крім того, зазначає що у випадку допущення ПрАТ «Волиньобленерго » переведення ВНУ імені Лесі Українки на постачальника «останньої надії», такий спосіб захисту порушених прав університету , як зобов`язання ДП «Евода Трейд» виконувати умови діючого та нерозірваного законом порядку договору, не буде ефективним та не відновить порушених прав. Вказане пояснюється тим, що з моменту передачі ПрАТ «Волиньобленерго» ВНУ імені Лесі Українки на постачальника «останньої надії» буде вважатися, що укладено договір з новим електропостачальником в порядку приєднання до публічного договору, що розміщений на сайті ДПЗД «Укрінтеренерго».

Враховуючи вище викладені обставини заяви суд дійшов висновку, про задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволити.

2. Заборонити ПрАТ «Волиньобленерго» (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, 4 ) переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки (43000, м. Луцьк, пр-т. Волі,13 ) на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачання щодо постачальника «останньої надії», а також інші дії, що можуть призвести до переведення Волинського національного університету імені Лесі Українки на постачальника «останньої надії».

Стягувач: Волинський національний університет імені Лесі Українки (43000, м.Луцьк, пр-т. Волі,13 )

Боржник: ПрАТ «Волиньобленерго» (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, 4 )

5. Ухвала суду набирає законної сили з 02.07.2021.

6. Ухвала суду дійсна для пред`явлення до виконання до 03.07.2024.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 02.07.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як