ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Черкаси справа № 925/589/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В. за участі представників сторін:

від позивача: Король В.Л. - за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (м. Черкаси) до Приватного підприємства "Таурус-ЛТД" (м. Черкаси) про стягнення 45 466,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 45 466,20 грн. неустойки за прострочення поставки товару на підставі договору поставки № 160-ТК від 11.01.2021, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи представник позивача свої вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити, а відповідач проти позову заперечив через недоведеність підстав позовних вимог та невірні розрахунки строків для нарахування неустойки.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення процедури закупівлі між Приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" та Приватним підприємством "Таурус-ЛТД" укладено договір поставки № 160-ТК від 11.01.2021 (а.с. 6).

За умовами Договору відповідач, як Постачальник, зобов`язався поставити Позивачу, як Замовнику, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити Дизельне паливо (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) в кількості та за ціною, узгодженою сторонами у Специфікації до Договору.

Загальна ціна Договору складає 2 525 900,00 грн. з ПДВ (п. 2.1. Договору).

За умовами Специфікації до Договору (а.с. 13) відповідач повинен поставити позивачу 130 000 літрів дизельного палива.

Строк поставки обумовлювався в умовах оголошеної закупівлі - до 30 червня 2021 і це не заперечується сторонами (а.с. 87 оборот).

У відповідності до умов розділу 5 Договору поставка товару Замовником здійснюється транспортом Постачальника до місця призначення м. Черкаси, проспект Хіміків, 76.

Сторонами погоджено, що товар може постачатися партіями. Постачальник забезпечує Замовнику поставку товару (партії товару) протягом 3х календарних днів з моменту отримання заявки Замовника, складеної за зразком, наведеним у Додатку № 2, що є невід`ємною частиною цього Договору та направленої на електронну пошту за адресою e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 та/або будь-якою кур`єрською поштою (п. 5.2.).

За своїм правовим змістом укладений між сторонами Договір є договором поставки, який відповідає положенням ст. 712 ЦК України.

За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За доводами позивача, 11.01.2021 на електронну адресу відповідача, яка зазначена у Договорі, позивачем було направлено заявку № 012 на поставку товару в кількості 120 000 л. дизельного палива (а.с. 73, 85).

Дану обставину позивачем доведено в судовому засіданні 30.06.2021 шляхом огляду повідомлень електронної пошти позивача в ноутбуці, який надано представником позивача в засідання. Фото з екрану ноутбука судом приєднано до справи (а.с. 84-86).

Строк поставки товару в заявці позивача вказано "3 календарних дні з моменту узгодження заявки".

В п. 5.2. Договору визначено, що поставка товару забезпечується Постачальником-відповідачем протягом 3х календарних днів з моменту отримання заявки Замовника, складеної за зразком, наведеним у додатку 2 до Договору.

Суд відхиляє заперечення відповідадача про те, що форма заявки у додатку 2 до Договору (а.с. 14) не узгоджена сторонами, оскільки не скріплена підписами уповноважених осіб від сторін та їх печатками за аналогією із оформленням Специфікації до Договору (а.с. 13).

Суд виходить з того, що на Додаток № 2 у Договорі міститься посилання в тексті Договору (як на невід`ємну його частину), який узгоджено сторонами та скріплено підписами та печатками.

Крім того, як слушно зауважує представник позивача, Договір між сторонами № 160-ТК від 11.01.2021 разом із обома його додатками розміщено на сайті Prozorro в розділі Укладений договір і Додаток № 2 із зразком Заявки знаходиться в тому ж вигляді, що і в справі. Примірник Договору з сайту Prozorro судом роздруковано і додано до справи (а.с. 75-83).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав від позивача заявку та частково її виконав, що підтверджується листуванням між сторонами.

Так, позивач надав суду копію листа відповідача (а.с. 53 та 74) в якому директор ПП "Таурус-Лтд" підтверджує отримання 11.01.2021 заявки від позивача на поставку 120 000 л. дизельного палива.

Позивачем надано суду для огляду оригінал даного листа в засідання 30.06.2021.

З цих підстав суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача та довідку № 94 від 29.06.2021 (а.с. 68) про те, що такий лист директор ПП "Таурус-Лтд" не підписувала, підпис на листі їй не належить, походження відтиску печатки їй не відоме.

З матеріалів справи вбачається, що навіть на тих документах у справі, які відповідач визнає, підписи директора ПП "Таурус-Лтд" відрізняються між собою і з цим погодилися представники сторін.

В листі (а.с. 74) відповідач повідомив про отримання 11.01.2021 від позивача заявки на поставку 120 000 л. дизельного пального, з яких 12.01.2021 відповідач здійснив поставку 31500 л. дизпалива, а 18.01.2021 поставлено ще 30670 л. палива.

Загальний обсяг поставки склав 62170 л., що складає більше 50% від заявленого обсягу товару.

В даному листі відповідач також просить призупинити дію замовлення на подальше постачання через різке зростання ціни на нафтопродукти та оформити додаткову угоду до Договору про збільшення ціни.

Зі свого боку позивач підтверджує здійснені поставки і залишок недопоставленого дизельного палива в кількості 57 830 л.

Отримання 12.01.2021 року 31500 л. дизпалива та 18.01.2021 ще 30670 л. палива сторонами оформлено Актами приймання-передачі № 1 та № 002 (а.с. 29,30) і спору між сторонами з приводу якості і кількості цього товару немає.

Листом № 45 від 20.01.2021 (а.с. 54) позивач повідомив відповідача, що заявка Замовника від 11.01.2021 відповідно до Договору між сторонами № 160-ТК від 11.01.2021 вважається виконаною на 62 170 л. пального та припиняє свою дію на 57830 л. решти пального. Подальше постачання буде проводитися на підставі нових заявок, які надаватиме Замовник.

З урахуванням викладеного суд відхиляє заперечення відповідача проти позову, що здійснені дві поставки не мають відношення до заявки згідно Договору між сторонами від 11.01.2021 № 160-ТК і ці поставки здійснювалися за окремими усними домовленостями між сторонами, а не у відповідності до умов Договору щодо первісного направлення Заявки на поставку товару, яку відповідач нібито взагалі не отримував.

Як вже вказав суд, за умовами п. 5.2. Договору поставка товару здійснюється відповідачем протягом 3х календарних днів з моменту отримання Заявки Замовника.

Відповідач у листі (а.с. 74) визнав отримання заявки відповідача 11.01.2021 року на 120 000 л. дизельного пального. Тому поставка товару повинна бути здійснена до 14 січня 2021 включно.

За умовами п. 7.3. Договору - у разі прострочення Постачальником-відповідачем строків поставки товару, Постачальник сплачує Замовнику неустойку в розмірі 0,3% від загальної ціни Договору за кожний день затримки виконання зобов`язання.

У відповідності до положень ч. 1,2 ст. 180 Господарського Кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Виходячи зі змісту пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, статті 629 Цивільного кодексу України).

За правилами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Отже, умови про неустойку за порушення зобов`язання є істотними, з приводу яких сторонами досягнуто згоди і ці умови повинні бути виконані за настання підстав для застосування неустойки.

У відповідності до положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

При цьому ч. 4 ст. 231 ГК України визначає, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, нормами Господарського Кодексу України допускається встановлення санкції у вигляді сплати неустойки за порушення майнового зобов`язання.

Позивач просить стягнути з відповідача 0,3% від ціни договору за кожний день прострочення поставки дизельного палива за період з 14.01. по 19.01.2021 включно (оскільки листом від 20.01.21 № 45 (а.с. 54) позивач припинив свою заявку), виходячи з такого розрахунку:

2 525 900,00 грн. Х 0,3% Х 6 днів = 45 466,20 грн.

Суд погоджується із запереченнями відповідача проти математичного розрахунку неустойки, яку слід рахувати за період з 15.01 по 19.01.2021 включно, виходячи з такого:

Суд вже встановив, що відповідач у листі (а.с. 74) визнав отримання заявки відповідача 11.01.2021 року на 120 000 л. дизельного пального. Тому поставка товару повинна бути здійснена до 14 січня 2021 включно (четвер).

Прострочення поставки рахується з 15.01 2021 (п`ятниця).

У відповідності до ст. 251, 252, 253, 254 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України та статті 216 Господарського кодексу України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Законодавець у частині 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пункт 7.3. Договору між сторонами не містить спеціальної умови про сплату відповідачем неустойки на користь позивача лише за наявності його вини у простроченні поставки товару.

Отже, у разі встановлення/доведення факту порушення/невиконання умов пункту 5.2. Договору поставки, постачальник-відповідач за умовами пункту 7.3 цього договору несе відповідальність за таке порушення/невиконання незалежно від його вини.

Відповідач не довів підстав, які б звільняли його від сплати неустойки на користь позивача.

До того ж, статтею 617 Цивільного кодексу України (підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання) передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України (підстави господарсько-правової відповідальності) у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, відповідач за порушення строків поставки товару, передбачених п. 5.2. Договору повинен сплатити позивачу неустойку з розрахунку 0,3% від загальної ціни договору за кожен день затримки зобов`язання, виходячи з такого розрахунку:

2 525 900,00 грн. Х 0,3% Х 5 днів (15.01 - 19.01.2021) = 37 888,50 грн.

Доказів сплати спірних коштів відповідач суду не надав, сторони не дійшли згоди про мирне врегулювання спору, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 37 888,50 грн. неустойки за прострочення поставки товару.

В решті вимог у позові слід відмовити через невірні розрахунки.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що спір виник через неправильні дії відповідача, з нього на користь позивача слід стягнути 2270,00 грн. повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Таурус-ЛТД" (ідентифікаційний код 33903303, м. Черкаси, вул. Симиренківська, 148) на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (ідентифікаційний код 00204033, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76) -- 37 888,50 грн. неустойки за порушення строків поставки товару на підставі договору поставки № 160 ТК від 11.01.2021 та 2270,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021

Суддя Н. М. Спаських