УХВАЛА

02 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 906/1357/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Міщенко І. С., Могил С. К.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

про стягнення 362 100 549,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі № 906/1357/20.

Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021, відповідно до якої у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в порядку пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у справі № 906/1357/20 відмовлено.

Ухвала господарського суду апеляційної інстанції мотивована таким.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про зупинення провадження у справі № 906/1357/20 задоволено, провадження у справі № 906/1357/20 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 906/13/21.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 у справі № 906/1357/20, справу повернути до Господарського суду Житомирської області; відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 у справі № 906/1357/20 задоволено, оскаржувану ухвалу скасовано, справу № 906/1357/20 передано на розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" подало до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 у справі № 906/1357/20.

В оскаржуваній ухвалі від 03.06.2021 Північно-західний апеляційний господарський суд зазначив, що 29.03.2021 судом апеляційної інстанції прийнято постанову не за результатами розгляду справи по суті, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції, тому відповідно до вимог статті 129 ГПК України в даному випадку не здійснюється розподіл судових витрат, в тому числі судового збору.

Крім того, апеляційний суд нагадав, що у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 було зазначено, що виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування судового рішення господарського суду і передачі справи на розгляд до суду, розподіл витрат по сплаті судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Не погоджуюсь з вказаним рішенням суду, скаржник звернувся з касаційною скаргою, мотивуючи її тим, що суд апеляційної інстанції постановивши оскаржувану ухвалу порушив норми процесуального права, не здійснивши розподіл судових витрат у постанові від 29.03.2021, яка є різновидом судового рішення, в якому відповідно до статей 237 та 238 ГПК України має бути вирішено питання розподілу судових витрат.

На думку скаржника, апеляційний господарський суд мав вирішити питання про розподіл судових витрат, як це передбачено частинами першою та третьою статті 244 ГПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У даному випадку мова йде про ухвалення додаткового рішення до рішення, яким вирішено спір у справі по суті.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, ухвалою апеляційного господарського суду відмовлено в ухваленні додаткового рішення, оскільки судом апеляційної інстанції була скасована ухвала про зупинення провадження у справі № 906/1357/20, а справу передано на розгляд до Господарського суду Житомирської області, а не змінено або ухвалено нове рішення. Вказано, що судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) має розподілити суд першої інстанції за результатами розгляду справи по суті в порядку статті 129 ГПК України.

З огляду на викладене, правильне застосування Північно-західним апеляційним господарським судом норм ГПК України під час постановлення ухвали від 03.06.2021 про відмову ухвалити додаткове рішення у справі № 906/1357/20 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Скаржник у поданій касаційній скарзі не спростував наведених висновків апеляційного господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 129 ГПК України, правомірно відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за розгляд апеляційної скарги у справі № 906/1357/20 з дотриманням наведеної норми процесуального законодавства.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційний господарський суд також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, ЄСПЛ, § 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа «ZUBAC v. CROATIA» (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано, що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі № 906/1357/20, оскільки правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі № 906/1357/20.

2. Матеріали касаційної скарги на 12 (дванадцяти) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді І. С. Міщенко

С. К. Могил