ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.07.2021 Справа № 905/781/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Куц Д.Ф.

Позивач - Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв".

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандпроект Плюс".

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандпроект Плюс" (далі - відповідача) про повернення грошових коштів у розмірі 12499,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №348/20 від 30.11.2020, у зв`язку з чим просить повернути сплачену передоплату, а також нараховану пеню.

Ухвалою суду від 05.05.2021 вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Учасники розгляду справи були повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

30.11.2020 між Державним підприємством "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грандпроект" (далі постачальник) укладено договір №348/20 (далі - договір), згідно з п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити на визначених договором умовах, а замовник прийняти та оплатити товар за кодом ДК 021:20-0 Кухонне обладнання, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування (надалі - товар), ціна, кількість та асортимент який визначається в підписаних сторонами специфікаціях, які після підписання стають невід`ємною частиною договору (а.с.7-15).

Відповідно до п.2.1 договору, ціна договору визначена на основі специфікації (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору та становить 25400 грн.

Оплата товару здійснюється в наступному порядку: передоплата у розмірі 50% від ціни визначеної у п.2.1 цього договору здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами договору. Остаточна оплата за товари у розмірі 50% від ціни визначеної у пункті 2.1 цього договору здійснюється потягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі, що підтверджує прийняття товару замовником (п.п. 2.2.1, 2.2.2, п.2.2 договору).

Згідно з п.3.1.1 договору, постачальник зобов`язаний передати замовнику товар, що визначений в специфікації, належної якості до 10.12.2020.

Цей договір набуває чинності з дати укладання і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п.11.1 договору).

Відповідно до платіжного доручення №2539 від 02.12.2020, замовником, на виконання умов договору, здійснено попередню оплату на рахунок виконавця за укладеним договором на суму 12250 грн (а.с.21).

26.01.2021 укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №348/20 від 30.11.2020, відповідно до п.1 якої, сторони, враховуючи пропозицію постачальника надану листом №2 від 28.12.2020, прийшли до згоди продовжити дію договору та викласти п.11.1 в наступній редакції: "Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 28.02.2021" (а.с.16).

04.03.2021 відповідачу направлено претензію №179/ДС щодо неналежного виконання умов договору, в якій просять протягом п`яти календарних днів повернути кошти, сплачені як авансовий платіж за договором у розмірі 12250 грн та штрафні санкції, встановлені умовами договору, а саме пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення та штраф 20% від вартості товару, що складає у 2450 грн (а.с.20).

Відповідач відповідь на вказаний лист не надав.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної поставки товару не виконав, сплачену позивачем суму попередньої оплати після закінчення строку поставки товару замовнику не повернув.

На час прийняття рішення у справі, доказів виконання відповідачем зобов`язання з поставку позивачу товару (кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування) за укладеним сторонами договором на суму 12250 грн не надано.

Таким чином, враховуючи погодження сторонами строку дії договору до 28.02.2021, починаючи з 01.03.2021 у відповідача, внаслідок невиконання ним зобов`язань з поставки товару за договором, виникає грошове зобов`язання з повернення позивачу сплаченої ним суми попередньої оплати.

Отже, вимога позивача про стягнення 12250 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем до стягнення заявлена пеня в сумі 249,70 грн (за період з 01.03.2021 по 25.04.2021 на суму 12250 грн).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони в п.7.5 договору погодили, що у випадку невиконання постачальником умов п.3.1.1 договору, він сплачує на користь замовника пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Здійснивши самостійно розрахунок пені, суд вважає вимоги в цій частини такими, що підлягають задоволенню повністю, в сумі 249,70 грн.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандпроект Плюс" (84190, Донецька область, Слов`янський район, село Дмитрівка, вул.Южна, 7, ідентифікаційний код юридичної особи - 43895619) на користь Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" (01054, м.Київ, вул.Гончара Олеся, 84, ідентифікаційний код юридичної особи - 04013583) заборгованість у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн, пеню у розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) грн 70 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.07.2021.

Суддя О.В. Говорун