СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. Справа № 917/204/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

секретар судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників:

від стягувача не з`явився;

від боржника Тукало В.І., за довіреністю та наказом;

від органу ДВС не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», м. Полтава вх. № 1424П/З на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2021р. у справі № 917/204/20 (суддя Киричук О.А., повний текст складено та підписано 19.04.2021р.)

за позовом Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава

до Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», м. Полтава

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

14.08.2020р. рішенням господарського суду Полтавської області у справі № 917/204/20 позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» щодо ненадання інформації на запити державного реєстратора Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 17-18/733 від 30.05.2019 та № 17-19/809 від 24.06.2019 стосовно інформації про речові права, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, на об`єкт нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язано Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» надати безоплатно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформацію стосовно речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року., на об`єкт нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 , у відповідь на запити державного реєстратора Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 17-18/733 від 30.05.2019 та № 17-19/809 від 24.06.2019; стягнуто з Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на користь Виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 204 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2020 року залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2020.

На примусове виконання даного рішення та постанови видано відповідні накази, зокрема, про зобов`язання ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» надати безоплатно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформацію стосовно речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року., на об`єкт нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 , у відповідь на запити державного реєстратора Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 17-18/733 від 30.05.2019 та № 17-19/809 від 24.06.2019.

З метою виконання зазначеного рішення суду стягувач звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) із заявою про відкриття виконавчого провадження, до якої додав оригінал наказу 917/204/20, що виданий 04.12.2020 ГСПО на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2020 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2020, які набрали законної сили 24.11.2020.

29.12.2020 постановою старшого держвиконавця Шевченківського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 64011955 з примусового виконання наказу №917/204/20, виданого 04.12.2020 ГСПО.

При цьому, в даній постанові про відкриття виконавчого провадження, зазначено, що документ вступив у законну силу (набрав чинності): 04.12.2020, у зв`язку з чим 24.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме - внесено виправлення до документу Постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2020 із вірним зазначенням "документ вступив у законну силу (набрав чинності) 24.11.2020".

Того ж дня, 29.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 153,07 грн.

25.01.2021 боржник звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на постанову органу ДВС про відкриття ВП та про стягнення виконавчого збору, в якій просить визнати незаконною та скасувати повністю постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтава Північно - Східного регіонального управління Міністерства юстиції м. Суми Кучик Аліни Юріївни у виконавчому провадженні за № 64011955, щодо виконання наказу ГСПО № 917/204/20 виданий 04.12.2020 року, рішення набрало законної сили 24.11.2020 року про зобов`язання Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» надати безоплатно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформацію стосовно речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року на об`єкт нерухомого майна квартира № 54 по вулиця Духова Генерала, будинок 10 в м. Полтава у відповідь на запит державного реєстратора Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 17-18/733 від 30.05.2019 року та № 17-19/809 від 24.06.2019 року та стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 18 892 гривні та 153,07 витрат.

В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на наступне:

- у тексті копії виконавчого документа, що міститься в матеріалах судової справи, не зазначені офіційні реквізити (код ЄДРПОУ господарського суду Полтавської області, посада судді господарського суду Полтавської області, його підпис і печатка господарського суду Полтавської області);

- у постанові не правильно зазначена дата набрання чинності судового рішення, що виконується, - 04.12.2020 року, що суперечить даті зазначеній у виконавчому документі (24.11.2020 року) та суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України, дата набрання чинності рішення суду є датою проголошення рішення судом апеляційної інстанції;

- постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у відповідності до наказу про примусове виконання рішення від 04.12.2020 року, який не містить визначеного законом способу виконання, а відтак і не відповідає вимогам до виконавчого документу, передбачених ст. 4, ст. 10 Закону України Про виконавче провадження;

- при стягненні виконавчого збору у постанові державним виконавцем порушено чинне законодавство України, що вимагає подання повної і достовірної інформації а також підстав, щодо вимог у вчиненні дій. Зокрема, у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору не зазначено виконавчого документу і його реквізитів, у відповідності до якого відбувається стягнення, реквізитів здійснення проплати, правових підстав стягнення виконавчого збору і його виду (місцевого чи загальнодержавного), особи стягувача та особи боржника щодо виконавчого збору, а також правових підстав щодо виникнення зобов`язань по сплаті такого збору;

- в постанові про стягнення грошових коштів не зазначено порядку її оскарження. При цьому, держвиконавцем обрано неправильний спосіб примусового виконання;

- у частині 5 оскарженої постанови неправильно роз`яснений порядок оскарження судового рішення: виконавець обмежився тільки порядком оскарження, визначеним Законом України Про виконавче провадження та не повідомив правову можливість оскарження в порядку ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 917/204/20 закрито касаційне провадження у справі № 917/204/20 за касаційною скаргою Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у цій справі.

Ухвалою ГСПО від 15.04.2021 відмовлено боржнику у задоволенні наведеної скарги на дії органу ДВС.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що доводи скарги боржника спростовуються матеріалами справи та наданими органом ДВС копіями матеріалів виконавчого провадження.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду від 15.04.2021, боржник звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову про відкриття ВП № 64011985 від 29.12.2020.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги:

- суд першої інстанції ухилився від з`ясування відповідності закону оригіналу виконавчого документу, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, і відмовився за письмовою заявою боржника у витребуванні матеріалів ВП, тому висновки ГСПО не відповідають матеріалам справи;

- резолютивні частини постанови держвиконавця та рішення суду в цій справі містять неправильні способи захисту;

- місцевий господарський суд вважає законним примусове безоплатне надання послуг, що є порушенням прав боржника на підприємництво і власність на результати роботи у господарській діяльності;

- в матеріалах судової справи знаходиться завірена судом копія виконавчого документу, що має повністю відповідати його оригіналу, відтак у наказі ГСПО у цій справі немає підпису судді, коду ЄДРПОУ суду та способу виконання рішення суду;

- стягнення виконавчого збору на розрахункові рахунки Шевченківського ВДВС є протиправним, оскільки стягнення може провадитися тільки на підставі виконавчого документу, а в самій оскаржуваній постанові держвиконавця мали бути зазначені відомості про стягувача та ін.

22.06.2021 через канцелярію суду від органу ДВС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявлено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Ухвалою САГС від 07.06.2021 не визнавалася обов`язковою явка представників учасників апеляційного провадження, тому, з огляду на наведене, клопотання органу ДВС задовольняється судом апеляційної інстанції.

05.07.2021 представником скаржника у судовому засіданні в усній формі заявлено клопотання про витребування справи виконавчого провадження та надано відповідну заяву у письмовому вигляді до матеріалів справи (після судового засідання дана заява надійшла через канцелярію суду, надіслана скаржником засобами поштового зв`язку).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції оголошено перерву до закінчення розгляду апеляційної скарги скаржника (вх. № 1425) на ухвалу ГСПО від 15.04.2021 щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. В межах цього апеляційного провадження у задоволенні зазначеного клопотання скаржника було відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги скаржника вх. № 1425 САГС 05.07.2021 прийнято постанову, якою означену апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, після чого розгляд апеляційної скарги ПП ПБТІ «Інвентаризатор» вх. № 1424 продовжено після перерви.

Представник боржника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Стягувач у визначений ухвалою САГС від 07.06.2021 строк письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представники стягувача та органу ДВС у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Наразі, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

05.10.2016 р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Крім того, ч.3 ст.4 даного Закону встановлено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

В наданих органом ДВС копіях матеріалів виконавчого провадження (матеріали оскарження ухвали ГСПО від 15.04.2021 у справі № 917/204/20, вх.№1424П/З, а.с.25) міститься оспорюваний боржником наказ з усіма необхідними реквізитами, передбаченими ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку чим з місцевий господарський суд дійшов правомірних висновків про те, що на момент пред`явлення до виконання спірний наказ відповідав зазначеним вище вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», відтак доводи апеляційної скарги про зворотнє відхиляються за безпідставністю та недоведеністю.

Крім того, на стадії апеляційного провадження органом ДВС повторно надано до матеріалів справи копії матеріалів ВП, в т.ч. й копію наказу ГСПО від 04.12.2020 № 917/204/20.

Оскільки виконавчий документ, поданий стягувачем державному виконавцю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64011955 від 29.12.2020 державний виконавець діяв в межах цього Закону, а іншого боржником не доведено та не спростовано.

При цьому, враховуючи виправлення допущеної помилки держвиконавцем щодо дати набрання законної сили документом шляхом винесення відповідної постанови від 24.03.2021 ВП № 64011955, посилання боржника на наявність такої невідповідності як на підставу для скасування означеної постанови про відкритті ВП від 29.12.2020 також є безпідставним.

В оскаржуваній ухвалі суду вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджено винесення державним виконавцем 29.12.2020 постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 153,07 грн., в яких зазначені всі відомості, на відсутність яких вказує скаржник у своїй скарзі.

Таким чином, твердження скаржника щодо ненадання держвиконавцем повної інформації відносно реквізитів для сплати виконавчого збору та витрат ВП спростовано матеріалами справи.

Непогодження боржника із неповним (на його думку) зазначенням держвиконавцем у п. 5 порядку оскарження винесеної постанови про стягнення грошових коштів не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги (щодо неправильного способу захисту, застосування норм матеріального права господарським судом при вирішенні спору по суті тощо) переважно зводяться до переоцінки законності та обґрунтованості рішення суду у цій справі, дослідження яких не є завданням даного апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2021 у справі № 917/204/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 06.07.2021

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков