РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2021Справа № 910/3976/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва"( провулок Мар`яненка, буд. 7, м. Київ 21,01021, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "УКРСІЛЬГОСПМАШ" (вул. Дарвіна, буд. 8, літера А, м. Київ, 01004, )

про стягнення 34 639, 56 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "УКРСІЛЬГОСПМАШ" (далі - відповідач) про стягнення 34 639, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без укладення відповідного договору з позивачем як балансоутримувачем будинку №8 по вул. Дарвіна м. Київ, не розрахувався за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2017 по серпень 2020, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 34 639, 56 грн заборгованості.

Ухвалою від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвала суду від 22.03.2021 отримана позивачем 29.03.2021 року.

Вказана ухвала суду від 22.03.2021 була надіслана відповідачу 23.03.2021 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Дарвіна, 8, літера А, м. Київ, 01004.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду

13.03.2021 з приміткою: «інші причини», про що свідчить реєстр відстеження поштової кореспонденції 416.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112, будинок № 8 по вул. Дарвіна, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Згодом, відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014р. №270/270 «Про удосконалення структури житлово- комунальним господарством міста Києва» на балансове утримання був переданий зазначений вище будинок.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "УКРСІЛЬГОСПМАШ" від 23.06.2000 року є власником нежитлового приміщення в будинку 8, літера "А", по вул. Дарвіна, в м. Києві, загальною площею 143, 7 кв. м.

14.05.2018 року за вих. №432-2578 позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу щодо сплати заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" (далі-позивач) та в якому пропонувалося відповідачу направити свого представника до КП «Керуюча компанія з утримання житлового фонду Печерського району м. Києва» з метою подальшого укладення відповідного договору. Однак, відповідач на зазначений лист жодним чином не відреагував.

02.09.2020 року позивачем по справі було направлено на юридичну адресу ТОВ "Виробниче об`єднання "УКРСІЛЬГОСПМАШ" (далі-відповідач) : вул. Дарвіна, буд. 8, літера А, м. Київ, 01004, цінний лист з описом вкладеного з вимогою щодо сплати заборгованості, лист від 28.08.2020 р. №432-3514, проектом договору про надання послуг №848Х.експ. від 12.08.2020 року з додатками 1, 2 до Договору, розрахунком про нарахування та сплату експлуатаційних послуг, актом звірки взаємних розрахунків станом на 13.08.2020 року, рахунок - фактура №4067-1/61 та актами про надання послуг з травня 2015 по серпень 2020 року.

Не зважаючи на неодноразові письмові звернення позивача, відповідач письмової відповіді та/або протокол розбіжностей до договору не направив, на підставі чого КП «Керуюча компанія з утримання житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - позивач) вирішив, що договір від 12 серпня 2020 року №848Х.експ. є укладеним.

Відповідно до п. 2.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Згідно п. 2.3. плата власниками нежитлових приміщень вноситься на розрахунковий рахунок зазначений в рахунку - фактурі наданого виконавцем.

Пунктом. 2.7. Договору зазначено, що факт надання послуг підтверджується актом про надання послуг, який підписується замовником та виконавцем в кінці кожного календарного місяця.

Акт про надання послуг складається представником виконавця та надається замовнику разом з рахунком - фактурою шляхом: вручення представнику замовника під підпис. У разі відмови від отримання рахунку та акту представником виконавця складається відповідний акт (п. 2.8. Договору).

Так персоналом КП «Керуюча компанія» неодноразово здійснювалися вручення зазначених вище документів, проте відповідач по справі відмовляється їх отримувати, про що свідчать відповідні акти, копії яких містяться в додатках.

Оскільки, відповідач неодноразово ухилявся від сплати за спожиті послуги, станом на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість останнього складає 34 639, 56 грн. за період 01.05.2015 по 31.08.2020 року.

Також позивач у позовній заяву зазначив, що для якісного та своєчасного надання послуг споживачеві, КП «Керуюча компанія» уклала ряд господарських договорів із відповідними організаціями.

Відповідно до договорів від 11 вересня 2017 року №329-Д, від 02 січня 2018 року № 328-Д, від 13 березня 2018 року № 411 -Д, від 26 березня 2019 року №721-Д та №720-Д щодо надання послуг із санітарно-гігієнічної обробки приміщень, укладеного між позивачем та ТОВ «Емпекс», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» отримує послуги з дезінфікування та витравлювання - дезінсекція у житлових будинках комунальної власності Печерського району м. Києва. Згідно п. 1.3. вказаних вище договорів місцем надання послуг є підвальні приміщення та сміттєзбірники будинків комунальної власності Печерського району м.Києва.

10.04.2017 року позивачем було укладено договір №10/04-11- 01Д з ТОВ «Укрбіоекологія» про закупівлю послуги з дератизації у житлових будинках комунальної власності Печерського району м. Києва.

Для вивезення побутових відходів позивачем по справі у період 2017 та 2018 р.р. було украдено договори від 18 грудня 2017 року №5-617 та від 23 січня 2018 року № 23/01-11- 01ВПВ, предметом яких є послуга з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізація, захоронення) побутових відходів.

Для технічного обслуговування димовентканалів від газових приладів КГІ «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» 31 березня 2017 року та 14 листопада 2017 року було укладено договори №31/03-11-01ДВК та №14/11-11- 01ДВК з Приватною багатогалузевою фірмою «Овен».

У своїх позовних вимогах позивач наголошує, що відповідно до умов Договору, відповідачу кожного місяця надаються платіжні квитанції на сплату нарахувань за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та даними квитанціями боржник відповідно щомісяця повідомляється про наявність заборгованості за спожиті послуги, що також є претензіями про стан боргу та необхідність його сплати.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №848 X. експ. про надання послуг від 12.08.2020, а саме за твердженнями позивача, відповідач не вносить платежі за житлово-комунальні послуги і має заборгованість в сумі 34 639, 56 грн за період з 01.05.2015 по 31.08.2020 року.

У зв`язку з чим, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ст. 208 Цивільного кодексу України визначено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

В свою чергу, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 5 частини 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" унормовано, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово- комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуги; порядок оплати послуги; порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Водночас, згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Судом було встановлено, що 02.09.2020 року позивачем по справі, дійсно було направлено на юридичну адресу відповідача проект Договору про надання послуг №848Х.експ. від 12.08.2020 року з додатками.

У зв`язку з чим, позивач вказує про обов`язок відповідача слатити заборгованість за надані житлово-комунальні посдуги, що узгоджується з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Обґрунтовуючи розмір застосованого тарифу, позивач зазначив, що КП "ГІОЦ" взяло на себе зобов`язання забезпечувати ведення обліку доходів та витрат в розрізі будинків, здійснювати формування даних для доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру та зміну цін/тарифів, зміну цін/тарифів. Інформація про здійснення нарахування тарифів офіційно оприлюднена на сайті КП «ГІОЦ» https://www.gioc.kiev.ua/. Однак, здійснивши перевірку зазначеної інформації, встановлено, що КП "ГІОЦ" З 25.02.2021 року більше не займається платежами за житлово-комунальні послуги, тому судом не виявлено будь-яких відомостей стосовного нарахованого розміру тарифу, який підлягав застосуванню при нарахуванні вартості спірних послуг по будинку №8, вул. Дарвіна, у м. Києві.

Також, на підтвердження наявності у відповідача суми заборгованості у розмірі 34 639, 56 грн за отримані житлово-комунальні послуги за Договором №848 X. експ. про надання послуг від 12.08.2020, позивачем було надано суду лише його власний розрахунок вказаної суми за період з 01.05.2015 по 31.08.2020 роки, копії актів від 20.03.2019, від 25.10.2019 та від 15.06.2020, копію рахунку-фактури №4067-1/61 від 04.08.2020, акт надання послуг в період з 31.05.2015 по 31.08.2021 та акт звірки взаємних розрахунків станом на 13.08.2020 з посиланням на Договір №848 від 04.04.2011, який наразі відсутній в матеріалах справи.

Проте, вищевказані документи не можуть бути прийняті судом, в якості належних та допустимих доказів щодо виникнення у відповідача спірного боргу та наявності правових підстав для його стягнення в судовому порядку. Оскільки такі документи були складені позивачем в односторонньому порядку, а тому не є первинними документами та не можуть підтвердити факт надання відповідачу послуг саме за Договором №848 X. експ., про надання послуг від 12.08.2020 у зазначений позивачем період: з 01.05.2015 по 31.08.2020 року.

Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Пунктом 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з`ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не виконав обов`язкову умову, всупереч вимогам ст. 74 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання позивачем відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за укладеним між сторонами Договором №848 Х.експ про надання послуг, відсутність актів про надання послуг за спірний період від 01.05.2021 по 31.08.2021, які підписані та скріплені печатками обох сторін у передбаченому Договором порядку.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "УКРСІЛЬГОСПМАШ"є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 01.07.2021

Суддя Н.І. Ягічева