ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Справа №924/2/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

Представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі № 924/2/21 (суддя Гладюк Ю.В., повний текст рішення складено 30.04.2021 р.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання"

про стягнення грошей

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. закрито провадження у справі в частині стягнення 977 913, 05 грн. основного боргу. В іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 87 056, 04 грн. пені, 48 338, 38 грн. 3% річних, 29 889, 57 грн. інфляційних, 3 075, 53 грн. збитків та 2 553, 80 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 30 105,80 грн.

Апелянт не погоджується рішенням суду першої інстанції щодо зменшення розміру інфляційних втрат, і вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що у позовній заяві Позивач за порушення виконання договірних зобов`язань з боку Відповідача просив стягнути інфляційні втрати в сумі 30 105,80 грн.

Апелянт вважає, що Господарський суд Хмельницької області частково відмовляючи у задоволенні стягнення інфляційних втрат не правильно визначав величини приросту індексу споживчих цін у відсотковому виразі, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.

Так, у наведеному розрахунку судом першої інстанції зазначено: ...сума боргу 636 358, 92 грн. з червня по жовтень 2019 року при сукупному індексі інфляції 99, 99 складає - (мінус) 53, 38 грн. Тобто, судом використано заокруглювання до сотого числа після коми.

Однак, при заокруглювані до десяткового числа після коми сукупному індексі інфляції має визначатися як 100%, та як наслідок - зазначеного судом зменшення (...- (мінус) 53, 38 грн....), не відбувається.

Крім того, у наведеному розрахунку судом першої інстанції зазначено: ...сума боргу 598 008, 69 грн. із травня 2020 по жовтень 2020 при сукупному індексі інфляції 101,19 складає 7165, 65 грн....

Однак, при заокруглювані до десяткового числа після коми сукупному індексі інфляції має визначатися як 101,2%, та фактично інфляційні втрати складають 7 176,10 грн., тобто на 10,45 грн. більше ніж визначено судом.

А тому, апелянт просить позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 216,23 грн. задоволити.

Одночасно апелянт просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення складено 30.04.2021 р. Копія рішення надійшла позивачу 11.05.2021 р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського судувід 15.06.2021 року поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі № 924/2/21 та призначено її до розгляду на 29.06.2021.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання 29.06.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, передбаченого статтею 273 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі № 924/2/21 за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.10.2018 між ПАТ „НАК „Нафтогаз України (в подальшому АТ „НАК „Нафтогаз України постачальник) та КП „Славутське житлово-комунальне об`єднання (споживач) укладено договір №1527/18-БО-34 згідно якого постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 92, 2 тис. куб. метрів (п. 2.1.). Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у п. 2.1. договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення. (п. 2.2.).

Згідно п. 3.1. договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання оформляється актом приймання-передачі (п. 3.7.). Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді (3.10).

За п. 5.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4 942 грн. за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1, 6. Згідно п. 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907, 20 грн., крім того ПДВ 20%. Усього до сплати разом з ПДВ 9 488, 64 грн. Пунктом 5.4. передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно розділу 6 договору (Порядок та умови проведення розрахунків): оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1.).

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15, 3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.8.2.).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.18 до 17.10.18 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Також договір містить додаткові угоди:

- № 1 від 24.10.18, якою сторони внесли зміни до розділів 2 „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу, 3 „Порядок та умови передачі природного газу та 12 „Строк дії договору. При цьому, строк дії договору в частині реалізації газу сторони продовжили до 26.10.18;

- № 2 від 27.10.18, якою сторони внесли зміни до розділів 2 „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу, 3 „Порядок та умови передачі природного газу 5 „Ціна природного газу та 12 „Строк дії договору. При цьому, строк дії договору в частині реалізації газу сторони продовжили до 31.10.18;

- № 3 від 07.11.18, якою сторони, серед іншого, внесли зміни до основного договору відносно того, що: за договором може бути поставлено газ власного видобутку та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України; ціна за 1000 куб. м. газу з 01.11.18 становить 6 235, 51 грн., крім того ПДВ 20%. Всього до сплати 7 482, 61 грн.; строк дії договору продовжено до 30.11.18;

- № 4 від 03.12.18, якою основний договір викладено в новій редакції. При цьому: предмет договору постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору; право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (п. 3.1.); приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу (п. 3.8.); ціна за 1000 куб. м. газу становить 6 235, 51 грн., крім того податок на додану вартість 20%. Усього разом з ПДВ 7 482, 61 грн. (п. 4.2.); оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1.); у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6, цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15, 3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 7.2.); договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.19 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1);

- № 5 від 20.03.19, якою сторони уточнили кількість та фізико-хімічні показники природного газу до 30.04.19;

- № 4/5 від 20.03.19, якою сторони передбачили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп.. 3.9.2, п. 3.9, 3.13, 5.7, абз 5 підп. 5) п. 6.2, підп.. 8), п. 6.2, підп.. 4) п. 6.3, абз 3 підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01.03.19, а пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп. 3.9.2, п. 3.9, абз 4 підп.5) п. 6.2, абз 2 підп. 2) п. 6.4 цього договору з 01.03.19 втрачають чинність;

- № 6 від 29.03.19 якою сторони уточнили назву постачальника;

- № 6/7 від 24.04.19, якою сторони уточнили п. 2.1. розділу 2 „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу та замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг газу, зазначений в таблиці цього пункту виклали в новій редакції.

Всі додаткові угоди підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Згідно актів приймання-передачі природного газу, складених за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року (включно) позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5 536 982,46 грн. виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, а саме: акт від 31.10.18 на суму 273 585, 96 грн., акт від 30.11.18 на суму 664 111, 74 грн., акт від 31.12.18 на суму 1 294 581,67 грн., акт на суму 1 061 745, 23 грн., акт від 28.02.19 на суму 1 027 025, 92 грн., акт від 31.03.19 на суму 836 600,92 грн., акт від 30.04.19 на суму 379 331, 02 грн. Всі акти підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

21.05.19 (штамп пошти) позивач направив відповідачу акт-претензію на суму 36 211,94 грн. №26-1442-19 про те, що за підсумками березня 2019 року різниця між замовленим обсягом газу та фактичним обсягом використаного газу за договором від 09.10.18 № 1527/18-БО-34 перевищує 5%.

Як наслідок, розрахована сума збитків на підставі п. 3.13 та 5.7. договору. Докази направлення акта: список відправлення кореспонденції з штампом пошти та відмітками: відправник позивач, адресат відповідач та кореспонденція лист № 26-1442-19; опис кореспонденції з штампом пошти, з вказівками: відправника позивача, адресата відповідача, кореспонденції акт-претензія № 26-1442-19; фіскальний чек від 21.05.19; поштова накладна від 21.05.19 №390 (відправник позивач, адресат відповідач); рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

27.11.19 позивач направив відповідачу лист №26/10-3552-19 від 18.11.19 щодо перерахунку акту-претензії (щодо використання меншого обсягу газу, а ніж заявлено), де сума збитків 3 075,53 грн. Докази направлення листа: список кореспонденції з відміткою: відправник позивач, адресат відповідач, кореспонденція лист №26/10-3552-19; опис кореспонденції з штампом пошти та вказівками щодо: відправника позивача, адресата відповідача, кореспонденції лист № 26/10-3552-19; фіскальний чек від 27.11.19; поштова накладна від 27.11.19 №521; рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції з штампом пошти, вказівкою адресата (відповідач) та позначенням про вручення.

Згідно платіжних доручень №1298 від 31.03.21 (платник КП Славутське ЖКО, отримувач АТ НАК „Нафтогаз України, призначення платежу за постачання природного газу згідно договору № 1527/18-БО-34 від 09.10.18) відповідач оплатив позивачу 600 000 грн. та 377 913, 05 грн. за поставлений природний газ згідно укладеного вказаними сторонами договору. Всього 977 913, 05 грн.

30.12.2020 АТ НАК „Нафтогаз України звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання" про стягнення 5 1 146 488, 80 грн., з яких: 977 913, 05 грн. основний борг за неналежне виконання договору постачання природного газу № 1527/18-БО-34 від 09.10.18, 87 056, 04 грн. пеня, 48 338, 38 грн. 3% річних, 30 105, 80 грн. інфляційні, 3 075, 53 грн. збитки.

В обґрунтування позову Позивач посилався на порушення Відповідачем умов договору щодо строків проведення розрахунків за наданий позивачем природний газ.

Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК України. Нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору відносно її застосування при встановленому факті прострочення оплати поставленого газу.

Заявлені до стягнення збитки обґрунтовані тим, що відповідач, за підсумками розрахункового періоду, допустив використання природного газу в обсязі, що більш ніж на 5% відрізняється від замовленого. Така обставина, згідно договору є підставою для відшкодування збитків.

Судом першої інстанції встановлено, що остаточний (повний) розрахунок за поставлений газ за досліджуваний період здійснено відповідачем 31.03.21, що підтверджується платіжними дорученнями від 31.03.21 № 1298 та № 1289 від 30.03.21. (після пред`явлення позову).

А тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оплата основної заборгованості у розмірі 977 913, 05 грн. (загальна сума оплат двох платіжних доручень) свідчить про припинення існування спору в цій частині з 31.03.21 та наявність підстав для закриття провадження у справі (в цій частині) згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору).

Рішенням суду першої інстанції закрито провадження у справі в частині стягнення 977 913, 05 грн. основного боргу. В іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 87 056, 04 грн. пені, 48 338, 38 грн. 3% річних, 29 889, 57 грн. інфляційних втрат, 3 075, 53 грн. збитків та 2 553, 80 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення Господарського суду Хмельницької області в частині стягнення з відповідача 30 105, 80 грн. інфляційних втрат мотивоване тим, що позивачем в розрахунку допущено помилку, здійснивши перерахунок інфляційних страт суд дійшов висновку, що вірною сумою інфляційних втрат є 29 889, 57 грн.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 11, 14 ЦК України, ч.1 ст.144 ГК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, норми якої кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору постачання природного газу (з додатковими угодами) №1527/18-БО-34 від 09.10.18 року

Предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання" про стягнення, 977 913, 05 грн. основного боргу за неналежне виконання договору постачання природного газу № 1527/18-БО-34 від 09.10.18, 87 056, 04 грн. пені, 48 338, 38 грн. 3% річних, 30 105, 80 грн. інфляційних втрат, 3 075, 53 грн. збитків, у зв`язку із порушенням відповідачем строків виконання своїх зобов`язань.

Як вбачається з довідки (Операции по договору №1527/18-БО-34 Предприятие „Славутське житлово-комунальне об`єднання КП з 01.01.18 по 30.11.20) оплата поставленого газу здійснювалась відповідачем з порушенням встановлених договором строків (крім того, з розрахунку вбачається, що оплати проводились неповними сумами після настання строків оплати).

З матеріалів справи вбачається, що (повний) розрахунок за поставлений газ за досліджуваний період здійснено відповідачем лише 31.03.21, що підтверджується платіжними дорученнями від 31.03.2021 №1298 та №1289 від 30.03.21. (після пред`явлення позову).

Тобто, до зазначених дат існувала прострочка, а отже і заборгованість за поставлений газ.

Оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 року у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Матеріали справи свідчать, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 30 105, 80 інфляційних втрат за період з травня 2019 по жовтень 2019.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за допомогою програми "Ліга.Закон", колегія суддів дійшла висновку, що сума боргу 640 836, 48 грн. при індексі інфляції 100, 7 сума інфляційного збільшення складає 4 485, 86 грн.; сума боргу 636 358, 92 грн. з червня по жовтень 2019 року при сукупному індексі інфляції 99, 99 складає (мінус) 53, 38 грн.; сума боргу 598 582, 03 грн. з листопада 2019 по квітень 2020 року при сукупному індексі інфляції 101, 40 складає 8 394, 97 грн.; сума боргу 598 008, 69 грн. із травня 2020 по жовтень 2020 при сукупному індексі інфляції 101,19 складає 7 165, 65 грн. Отже, 4 485, 86 грн. мінус 53, 38 грн. плюс 8 394, 97 грн. плюс 7 165, 65 грн. = 19 993, 10 грн., що разом з 9 896, 47 грн. інфляційних за квітень 2019 року складає 29 889, 57 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважажє, що суд першої інстанції перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, дійшов правомірного висновку, що вірною сумою інфляційних втрат є сума 29 889, 57 грн., у зв`язку з чим в задоволенні позову в частині стягнення 216.23 грн. інфляційних втрат.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в цій частині колегія суддів не вбачає.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі №924/2/21 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат в сумі 216,23 грн., прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі №924/2/21 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат в сумі 216,23 грн. залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2021 р. у справі №924/2/21 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат в сумі 216,23 грн. залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 924/2/21 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "02" липня 2021 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.