ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Справа№ 910/15588/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.02.2021 (повний текст складено 16.02.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 03.03.2021 (повний текст складено 15.03.2021)

у справі №910/15588/20 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 19 482, 48 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 19 482, 48 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" суму списаних коштів у розмірі 19 482,48 грн. та 2 102,00 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20 скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, а саме, листи представника ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" щодо передислокації вагонів від 04.01.2020 №10, гарантійний лист щодо оплати всіх належних залізниці платежів від 04.01.2020 №124, що вплинуло винесенню необґрунтованого рішення, чим порушено норми процесуального права згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем було порушено встановлений чинним законодавством порядок складання та направлення відомості плати за користування вагонами №07010006р., у зв`язку з чим позивача було позбавлено права ознайомитись із відомістю.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення був одержаний скаржником 24.02.2021.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №3542665 від 25.02.2021 про сплату судового збору в розмірі 3153,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20. Відновлено строк для подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15588/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині клопотання щодо стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20 скасувати в частині задоволення клопотання про стягнення 7000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на додаткове рішення вмотивована тим, що судом не надано оцінки детальному опису наданих позивачу адвокатом Накоп`юком Я.В. послуг, а також поданим ним документам, оскільки відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення було отримано 25.03.2021.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 19.04.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Суддя Шаптала Є.Ю. перебував у відпустці з 23.04.2021 по 11.05.2021.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці з 05.05.2021 по 07.05.2021 та з 11.05.2021 по 14.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20. Відновлено строк для подання апеляційної скарги на додаткове рішення. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

24.05.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення, в якому позивач заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказаний відзив обґрунтовано тим, що у разі висловлювання позивачем незгоди із зазначеними у відомостях даними, відповідачу заборонено здійснювати безакцептне списання спірних сум з особового рахунку позивача, і саме відповідач зобов`язаний ініціювати претензійно-позовний порядок для отримання належних сум.

Позивач у відзиві вказує, що відомість №07010006р позивачеві не надавалася, про її складання позивача не було повідомлено, в АС Клієнт УЗ відомість не відображалась, її зміст був невідомий.

31.05.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому позивач заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у відзив обґрунтовує тим, що витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та спів мірними, натомість відповідачем жодного доказу на спростування зазначеного не надано, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі-Позивач) та ПАТ "Українська залізниця" (далі-Відповідач) укладено Договір № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3 Договору, вказано, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно із п. 4.1. Договору, розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплатиш шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у п. 14.2 Розділу 14 договору.

На виконання п. 2.3.3 Договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивача було відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній;

- додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг);

- додаткових послуг за вільними тарифами;

- плати за користування вагонами за межами України, наведеній у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень;

- штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

Згідно з п. 2.3.4. Договору відповідач зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати позивачеві відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку в паперовому вигляді через (448709) Полтава-ПІВ.

Пункт. 2.3.5 Договору відповідач зобов`язаний складати документи щодо нарахування сум платежів, що передбачені п. 1.3 Договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за Договором між вантажовласником та залізницею всі документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4.6. Договору вказано, що щодобово протягом періоду виконання Договору, Перевізник надає Замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді.

Крім того, згідно з п. 8.1. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п. 8.2.2 можливість оформлення наступних документів з накладанням електронного цифрового підпису:

- відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46;

- відомість плати за подавання і забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ

- повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами;

- накопичувальна картка зборів за роботи (послуги) та штрафів форми ФДУ-92

- відомість плати за користування контейнерами форми ГУ-46к;

- пам`ятка про видачу/приймання контейнерів;

- повідомлення про прибуття вантажу;

- повідомлення про подавання вагонів;

- заява про переадресування вантажу;

- облікова картка;

- зведена відомість;

- договір про надання послуг і додатки до нього.

08.01.2020 відповідачем було сформовано та направлено позивачеві на електронну адресу та через АС Клієнт УЗ, Перелік № 20200107 від 07.01.2020. Ознайомившись з яким, позивачем було встановлено, що залізницею було списано грошові кошти з особового рахунку позивача у розмірі 19 482, 48 грн. з ПДВ,

В свою чергу позивач вказував, що відомість ТОВ "ГРЕЙНСВВАРД" не надавалася та про її складання як вантажовласнику не було повідомлено, що порушило умови Договору № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг від 07.02.2018.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані безакцептним списанням відповідачем з особового рахунку позивача грошових коштів у сумі 19 482, 48 грн. згідно відомості плати за користування вагонами №07010006 без погодження на те позивача, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору №07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 про надання послуг та встановленого чинним законодавством порядку складання та направлення таких відомостей.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну Акціонерного товариства "Українська залізниця", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 7 Статуту залізниць України залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов`язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами. Порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами.

Порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами визначений Правилами користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зокрема п. 3 Правил визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23 а, Актів загальної форми ГУ-23.

Приписами абзацу 1-4 п. 4 Правил № 113 встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами , контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватись працівником станції і вантажовідправником.

Згідно абзацу 5, 6 п. 4 Правил № 113, час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника .

За твердженнями позивача, залізницею не надані відомості плати за користування вагонами , як це передбачено п. 4 Правил користування вагонами, таку відомість позивач не підписував, а залізницею позивачу вона не надавалася. Зі свого боку, представник позивача не погоджуючись із безпідставно списаними з особового рахунку коштів, прибув на станцію складання вказаної відомості та вимагав надати її, в чому йому було відмовлено.

08.01.2021 ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" подано Лист-заперечення до Відомості №07010006р, в якій менеджером ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" було вказано, що оскільки відомість від 07.01.2020 за № 07010006 р, в порушення п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів не надсилалась для узгодження засобами електронного зв`язку та не надавалась в паперовому вигляді на підпис відповідальному менеджеру ТОВ "ГРЕЙНСВАРД", вантажовласник заперечує сплачувати кошти в розмірі 16 235, 40 грн без ПДВ, що були нараховані по відомості від 07.01.2020 за № 07010006 р.

09.01.2021 було подано Лист-скаргу до Виробничо-структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", якому безпосередньо підпорядкована станція складання вищевказаної Відомості. Позивач просив відповідача роз`яснити причини відмови начальника станції Володимир-Волинський (353208) прийяти вищевказаний лист.

За результатами розгляду скарги Листом № ДН-3-03/48 від 15.01.2020 (копія якого міститься в матеріалах справи) відповідач вказав, що подача вагонів на/з під`їзної колії № 15 ПАТ ДПЗКУ "Володимир-Волинський КХП" проводилось згідно письмової заявки від 27.12.2019 ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" на умовах Договору про подачу та забирання № Л/ДН-3/1093/м/п від 28.09.2015.

Однак, паритетні умови було порушено на прохання ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" зазначеного у листі № 10 від 04.01.2020 та яким було гарантовано оплату всіх належних залізниці платежів, працівниками станції було донараховано плату за користування вагонами №№ 95755542, 58566969, 95544078 в сумі 16 253, 40 грн. без ПДВ. Тому, було сформовано відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46, № 07010006 р по АРМ ПЗ через довідки скориговано на півручну, яку неможливо відправити на узгодження вантажовідправнику через програмне забезпечення на АС Клієнт. Працівником станції в телефонному режимі 07.01.2020 було повідомлено менеджера ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" ОСОБА_1 про те, що сформована напівручна відомість, яку необхідно підписати. ОСОБА_1 відмовився від підпису, про що залізниця. складено акт загальної форми № 16 від 07.01.2020.

Відповідно до абз. 20 п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113, плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Таким чином, первинними документами, які підтверджують надання послуг за подавання й забирання вагонів та маневрову роботу є Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, на підставі яких оформляються Відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. У разі непогодження даних, зазначених у Відомості плати за користування вагонами, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями; час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Приписами абз. 3 п. 2.6 Правил № 644 один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надається вантажовласнику. Як вбачається з матеріалів справи, Відомість № 07010006р позивачеві не надавалася, про її складання позивача, як вантажовласника не було повідомлено, а в АС Клієнт УЗ зміст відомості не відображався.

В свою чергу твердження відповідача, що 07.01.2020 працівником станції в телефонному режимі було повідомлено менеджера ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" ОСОБА_1 про те, що була сформована напівручна відомість, яку необхідно підписати, судом першої інстанції вірно відхилені оскільки доказів щодо повідомлення позивача телефонограмою від 07.01.2021 відповідачем, матеріали справи не містять.

Інші докази повідомлення позивача, як вантажовласника матеріали справи не містять.

В свою чергу, листи представника ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" щодо передислокації вагонів від 04.01.2020 №10, гарантійний лист щодо оплати всіх належних залізниці платежів від 04.01.2020 №124 не підтверджують його повідомлення щодо складання відомості № 07010006р, а тому доводи відповідача в цій частині колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до п. 5.1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати, в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, відповідачем було порушено встановлений чинним законодавством порядок складання та направлення Відомості № 07010006 р, у зв`язку з чим позивача було позбавлено права ознайомитись із Відомістю, підписати відомість із запереченнями щодо неправомірного та безакцептного списання грошових коштів. Поданий позивачем від 08.01.2021 Лист-заперечення до Відомості № 07010006р начальник залізниці відмовився приймати.

Отже, вирішення питання щодо повернення суми коштів в повному обсязі на особовий рахунок № НОМЕР_1 ТОВ "ГРЕЙНСВАРД", у претензійно-позовному порядку не відбувалось.

Згідно положень ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В той же час, суд зазначає, що у розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи надані докази до матеріалів справи, пояснення сторін, оцінюючи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунованого та законного висновку про неправомірність списання відповідачем АТ "Українська залізниця" з особового рахунку позивача ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" суму грошових коштів у розмірі 19 482, 48 грн. з ПДВ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

Розглянувши апеляційну Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем визначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат у розмірі 7000,00 грн.

16.02.2021 до суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.

03.03.2021 до суду першої інстанції представником Акціонерного товариства "Українська залізниця" подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому відповідач просить в задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивачем не підтверджено, що оплату послуг здійснено саме у цій справі, не надано доказів, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час, позивачем не було заявлено про понесення судових витрат в більшій сумі, ніж та, що була попередньо ним визначена.

Положеннями ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи наявні наступні докази:

- Копія договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020;

- Копія додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до договору №01-02 від 03.02.2020;

- Акт виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/104 від 25.09.2020;

- Рахунок на оплату №01-02/104 від 25.09.2020 на суму 4000 грн;

- Копія платіжного доручення №77 від 25.09.2020 на суму 4000 грн;

- Акт виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/138 від 11.02.2021;

- Рахунок на оплату №01-02/138 від 11.02.2021 на суму 5000 грн

- Копія платіжного доручення №6428 від 11.02.2021 на суму 5000 грн;

- Витяг з Єдиного державного реєстру адвокатів України.

Відповідно до умов п. 1.1, договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020 (далі - договір), з урахуванням внесених змін, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" (далі - об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі - клієнт) клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизначних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1. договору).

Вартість послуг, наданих адвокатом складає 1000 грн. за одну годину роботи (п. 4.3. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000, 00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При цьому, розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі саме критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту виконаних робіт (наданих робіт) №01-02/104 від 25.09.2020 в надані послуги адвокатом було окремо включені такі види послуг як підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики та складання позовної заяви, що фактично є однією послугою відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що такі види послуг як копіювання документів та направлення клопотань не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.1, 19 закону №5076-VI, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомоги.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат не надано жодних доказів на їх спростування, а тому доводи Акціонерного товариства "Українська залізниця" у відповідній частині відхиляються, як необґрунтовані.

Таким чином суд першої інстанції, виходячи з предмету спору, обґрунтовано вважав співмірною компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 7000, 00 грн.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для їх скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 у справі №910/15588/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 у справі №910/15588/20 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/15588/20 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 у справі №910/15588/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/15588/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв