РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2021Справа № 910/5530/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421)

до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (04212, м. Київ, вул. Малиновського, будинок 2-А; ідентифікаційний код 08672963)

про стягнення 7 908, 65 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з позовом до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про стягнення заборгованості в розмірі 7 908, 65 грн, з яких: 7 235, 25 грн - основного боргу, 406, 90 грн - інфляційних втрат, 266, 50 грн - 3% річних, яка виникла у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 230046-01 від 26.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача, в якому останній просить суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального підприємства "Служба замовника житлово-комунальних послуг Оболонського району м. Києва".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

03.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк на його подання та в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що договору на постачання теплової енергії з позивачем не укладалося, а також відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач не звертався до нього із відповідною заявою з вимогами та претензіями в процесі ліквідації Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві.

15.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просить суд поновити строк на її подання та зазначає, що відповідач не звертався до відповідача з приводу укладання договору на постачання теплової енергії, що в свою чергу не звільняє останнього від здійснення оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 задоволено клопотання Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про поновлення строку, поновлено строк на подання відзиву на позову заяву та долучено останній до матеріалів справи.

Також даною ухвалою задоволено клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про поновлення процесуального строку на подання відповіді на відзив, поновлено строк та відповідно долучено відповідь на відзив до матеріалів справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарського діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "Київтеплоенерго".

26.05.2016 між ПАТ "Київенерго" (енергопостачальна організація) та Оболонським районним управлінням Головного Управління МВС України в місті Києві (абонент) укладено договір № 230046-01 на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, визначених договором.

Строк дії даного договору з 01.10.2015 та до 15.04.2016 (п. 8.1.договору) з правом пролонгації на кожний наступний рік (п. 8.4. договору).

Позивач зазначає, що саме відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд.14-А, що підтверджуються: договором № 230046-01 від 26.05.2016; договором № 04174 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015, з якого вбачається, що відповідач у якості орендаря прийняв в оренду нерухоме майно за вказаною адресою для розміщення бюджетної установи; актом обстеження № 2974 від 22.07.2015, складеного представником "Київенерго" в присутності представника відповідача, яким було встановлено стан мереж ЦО: кількість опалювальних приладів 1 шт., тип металеві, зауваження відсутні.

Відповідно до умов договору об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 14-А (офісні приміщення).

Облік споживання теплової енергії проводиться по загальнобудинковому приладу обліку (п. 5.1. договору).

Відповідно до п. 5 додатку № 4 до договору відповідач щомісяця з 12 по 15 число: отримує у РТМ «Поділ» за адресою: вул. Щекавицька, буд. № 37/48: облікову картку фактичного споживання теплової енергії; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт.

Позивач зазначає, що номер договору ідентичний номеру особового рахунку, тому в разі зміни постачальника теплової енергії номер особового рахунку не змінився. Враховуючи, що КП "Київтеплоенерго" з 01.05.2018 є постачальником теплової енергії, в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах зазначається вказаний договір/особовий рахунок.

Проте всупереч тому, що відповідач споживав теплову енергію він не звертався безпосередньо до позивача щодо укладання договору, що відповідно передбачено ст. 24 Закону України "Про теплопостачання".

Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений.

Однак, позивач зазначає, що ним належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд.14- А.

На підтвердження постачання КП "Київтеплоенерго" теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд.14-А, позивачем надаються корінці нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону 2018-2020 років (наданих КП "Служба замовника житлово- комунальних послуг" ЖЕК-504).

Нарахування за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідними Розпорядженнями КМДА, за кожну відпущену Гігакалорію (ІГкал/грн.), що підтверджується щомісячним обліковим записом.

Проте, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 7 235,25 грн., що також вбачається із довідки про стан розрахунків за спожиту відповідачем теплоенергію додається до позову.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку 16.01.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу, в якій повідомлено про наявну заборгованість у розмірі 7 235, 25 грн., однак відповідач заборгованість не сплатив, жодної відповіді на вимогу позивачу не надав.

Відповідач натомість у своєму відзиві зазначає, що станом на дату подання позовної заяви до суду письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений і керівництво Оболонського управління з приводу надання послуг з поставки теплової енергії до приміщення за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 14-А не зверталось, що також вбачається із доповідної записки від 25.05.2021.

Відтак, відповідач вважає, що між позивачем та відповідачем, в силу наявних обставин та вимог діючого законодавства, не могли скластися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії до нежитлового приміщення розташованого у будинку № 14-А по пр-т. Оболонському в місті Києві.

Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення, строк заявлення вимог кредиторів був встановлений до 09.11.2015.

Оголошення про ліквідацію Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві опубліковано 09.11.2015 в Бюлетені державної реєстрації № 336 (31) 2015 року.

11.12.2015 за вих. № 52/884, 52/888 на адреси ПАТ "Київенерго": м. Київ, вул. Мельникова, 31; м. Київ, вул. Горького, 5 були направлені відповідні повідомлення про початок процесу ліквідації Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві та правом останнього пред`явити вимоги та претензії до Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві терміном до 09.01.2016.

Аналогічні за змістом повідомлення були направлені на адреси органів місцевого самоврядування у зв`язку із укладеними договорами оренди.

Відповідач звертає увагу суду на те, що орган державної влади - міліція перестав існувати у зв`язку із втратою чинності Закону України "Про міліцію". Працівники Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві звільнені зі служби з органів внутрішніх справ тому, твердження позивача про використання приміщення та, відповідно споживання теплової енергії працівниками Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві не відповідає фактичним обставинам, а за адресою Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві функціонує Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Із доповідної записки від 14.05.2021 за вих. № 3662/125/51/02-2021 вбачається, що керівництвом Оболонського УП ГУНП у м. Києві направлено інформацію про те, що приміщення за вказаною адресою поліцейськими для виконання службових обов`язків не використовується.

Договором на постачання теплової енергії від 26.05.2016 № 230046-01, а саме пунктом 8.1. договору встановлено термін дії договору з 01.10.2015 та діє до 15.04.2016. Орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної Оболонському районному управлінню за договором становила загальну суму 10 103, 74 грн, що визначено додатком № 1 до договору.

Пунктом 2.3.12 вказаного договору встановлено, що Оболонське управління бере на себе зобов`язання споживати, в разі якщо він є бюджетною установою, теплову енергію виключно в межах коштів, передбачених кошторисом витрат як на поточне споживання так і на покриття заборгованості з поданням "Енергопостачальній організації" кошторису витрат на кожний рік з розбиттям поквартально, помісячно.

Порядок розрахунків за теплову енергію визначений додатком № 4 до договору, пунктом 8 якого сторонами узгоджено, що бюджетна організація сплачує авансовий платіж шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" у термін до 01 числа звітного періоду у розмірі згідно з додатком № 1 до договору.

У разі порушення терміну сплати за поточне споживання, визначеного пунктом 2 цього додатку, чи наявності боргу на початок кожного розрахункового періоду, "Енергопостачальна організація" має право припинити безоплатний відпуск теплової енергії, згідно додатку № 7 до договору (пункт 6 додатку № 4 до договору).

В свою чергу: "Енергопостачальна організація" у разі порушень "Абонентом" умов договору, має право складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування штрафних санкцій згідно з чинним законодавством та стягувати за рішенням суду, у встановленому чинним законодавством порядку (п.п. 3.1.3. пункту 3.1. Розділу 3 договору).

Однак відповідач звертає увагу, що з дати закінчення договору (15.04.2016), отримання ліцензії КП "Київенерго" (10.04.2018), включення/виключення опалення у 2018, 2019, 2020 роках актів та приписів на адресу Оболонського управління не надходило.

Водночас, до суду надано вимогу щодо сплати заборгованості у сумі 7 235, 25 грн від 15.01.2021, яка направлена на юридичну адресу відповідача 16.01.2021., в якій позивачем надано десятиденний термін для погашення заборгованості за отриману теплову енергію з жовтня 2018 по грудень 2020 року. Установлений порядок попередньої оплати використаної теплової енергії (комунальних послуг) та вимоги Бюджетного кодексу України унеможливлює виплату грошових коштів без взяття на себе відповідних бюджетних призначень та відсутності кошторисних призначень.

Відтак, відповідач зазначає, що з 2016 року, у зв`язку із закінченням терміну дії договору та припиненням існування органу державної влади - міліції, кошторисом витрат на виконання вказаного договору грошові кошти не виділялись, а тому постачання теплової енергії на користь відповідача без договору на постачання, відсутність правової підстави для проведення виплат, грошових коштів, що мали бути сплачені за поставлену теплову енергію виключає бездіяльність Оболонського управління та, відповідно можливість задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних.

Крім того, відповідач зазначає, що корінець наряду на включення опалювання у жовтні 2020, на який посилається позивач, в матеріалах справи відсутній, а тому період включення опалення з жовтня 2020 не може бути включений в розрахунки для стягнення боргу.

Разом з тим, відповідач звертає увагу, що подані позивачем докази підписані представником споживача - КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач перебуваючи в стані припинення з 06.11.2015 ним було укладено 26.05.2016 з ПАТ "Київенерго" договір № 230046-01 на постачання теплової енергії.

Також позивач звертає увагу суду на те, що до позовної заяви надані всі наявні копії документів, в тому числі корінці нарядів на включення та відключення будинку за період опалювального сезону.

На підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. На окрему частину нежитлового приміщення, що займає відповідач, корінці нарядів не видаються.

Споживачем в наданих документах зазначено КП "Служба замовника житлово-комунальних послуг" ЖЕК-504, а не відповідача, так як останній є орендарем нежитлових приміщень в житловому будинку.

Таким чином відповідач не є споживачем теплопостачання по будинку в цілому, а лише в частині пропорційно займаних приміщень.

Кожного місяця (з жовтня 2018 року по грудень 2020 року) КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" надавались відомості обліку споживання теплової енергії, якими підтверджується факт постачання теплової енергії в цілому по будинку за вищевказаною адресою. Зазначені відомості теплопостачальною організацією (позивачем) прийняті до розрахунку поставленої теплової енергії як по будинку в цілому, так і в частині спожитої теплової енергії відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відтак, проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про постачання теплової енергії у гарячій воді № 230046-01 від 26.05.2016 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію абоненту.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що такий договір було розірвано у зв`язку із припиненням відповідача.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Водночас судом встановлено, що між відповідачем та позивачем не укладено договір на постачання теплової енергії, що в свою чергу підтверджується сторонами в заявах по суті.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу України та Законом України "Про теплопостачання" споживання теплової енергії можливе лише на підставі договору з теплопостачальною організацією.

При цьому суд вказує, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/4239/16 від 21.08.2019), у зв`язку з чим доводи відповідача в цій частині спростовуються.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

За приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження постачання відповідачу теплової енергії за період з жовтня 2018 п , а саме до житлового будинку за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 14-А (в якому і знаходяться приміщення відповідача згідно договору № 04174 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015) надає суду:

- корінець наряду на включення № 53439 від 21.10.2018 та корінець наряду на відключення № 37876 від 06.04.2019;

- корінець наряду на включення № 1711332 від 28.10.2019 та корінець наряду на відключення № 138127 від 05.04.2020;

- облікові картки по обліковому запису № 230046-01 за період з жовтня 2018 по грудень 2020;

- довідка про нарахування за теплову енергію за договором № 230046/01.

Суд вказує, що як зазначалося відповідачем в матеріалах справи відсутні корінці наряду щодо підключення абонента до споживання теплової енергії за період з жовтня 2020 по грудень 2020, однак факт споживання відповідачем теплової енергії за вказаний період вбачається із облікових карток по обліковому запису № 230046-01, а тому доводи відповідача в цій частині підлягають спростуванню.

Судом також враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19).

З огляду на викладене вище, суд враховуючи наявні в матеріалах справи докази дійшов висновку, що позивачем доведено факт споживання відповідачем теплової енергії за період з жовтня 2018 по грудень 2020 на загальну суму 7 235, 25 грн.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

При тому відповідач взагалі заперечує факт споживання таких послуг за спірний період, оскільки відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення, а враховуючи те, що позивач не звернувся із заявою про включення вимог на суму 7 235, 25 грн у строк до 09.01.2016.

На спростування вказаного доводу відповідача суд зазначає, що частиною першою статті 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

До того ж, стаття 107 ЦК України, що регламентує порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, не містить приписів за якими наслідком неподання до комісії з припинення (реорганізації) юридичної особи у двомісячний строк кредиторських вимог є їх погашення.

Таким чином, недотримання визначеного відповідно до частини п`ятої статті 105 ЦК України строку заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється шляхом реорганізації, не є підставою для припинення її зобов`язань.

Суд вказує, що на час розгляду даної справи запис про припинення Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, отже відповідач є правоздатною і дієздатною юридичною особою, зобов`язання якої не припинилися та не перейшли до правонаступника внаслідок прийняття рішення про її реорганізацію, позаяк перебування юридичної особи у стані припинення з урахуванням приписів статей 509-601, 604-609 ЦК України не є підставою для припинення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 917/462/20.

Крім того, суд звертає увагу, що договір між ПАТ "Київенерго" та Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві було укладено 26.05.2016 в той час як відомості про припинення відповідача внесено 09.11.2015.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке функціонує за адресою Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві споживає теплову енергію на підставі іншого договору, укладеного безпосередньо з позивачем.

Що стосується доводів відповідача, що приміщення за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, 14-А працівниками відповідача не використовують, як це зазначено в доповідній записці від 13.05.2021 та щодо закінчення строку дії договору № 04174 від 05.01.2015 про передачу майна територіальної громадами міста Києва в оренду суд зазначає наступне.

Пунктом 9.1. договору оренди встановлено, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27.08.2016, але в будь якому випадку до повного виконання зобов`язань.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.01.2015 орендодавець - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація передав орендарю - Оболонське районне управління Головного управління МВС України нежитлову окремо стоячу будівлю в орендне користування згідно договору оренди від 05.01.2015 № 04174 за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, буд. № 14-А.

Водночас суд вказує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що дане приміщення було повернуто орендодавцю у зв`язку із закінченням дії договору або ж у зв`язку із його розірванням на підставі акту приймання-передачі як це передбачено п. 7.6. договору оренди від 05.01.2015 № 04174.

Відтак, суд вказує, що з 05.01.2015, в тому числі з жовтня 2018 по грудень 2020 користувався вказаним нежитловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, 14-А та відповідно споживав поставлену позивачем теплову енергію за вказаний період, оскільки зворотного відповідачем не доведено.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Інші доводи відповідача, що викладені у відзиві на позов спростовуються встановленими вище судом обставинами.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем споживалася теплова енергія в період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, яку відповідно відповідачем не було оплачено, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 7 235, 25 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем здійснено нарахування 3 % річних - 266, 50 грн та інфляційні втрати - 406, 90 грн.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо нарахувань позивачем інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

З огляду на викладене вище, заперечення відповідача в частині нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не приймаються судом до уваги у зв`язку з їх спростування та правомірним нарахування позивачем останніх у відповідності до вимог чинного законодавства, в тому числі в частині нарахування інфляції за повні місяці, протягом якого існує заборгованість.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" - задовольнити.

2. Стягнути з Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (04212, м. Київ, вул. Малиновського, будинок 2-А; ідентифікаційний код 08672963) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 7 235 (сім тисяч двісті тридцять п`ять) грн 25 коп., 3 % річних в розмірі 266 (двісті шістдесят шість) грн 50 коп., інфляційні втрати в розмірі 406 (чотириста шість) грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.06.2021

Суддя Д.О. Баранов