РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2021Справа № 910/6248/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН»

до Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ»

про стягнення 344 724, 13 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «РЕКОН» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 344 724, 13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019 в частині оплати придбаного товару, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Також вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається реєстру поштових відправлень суду, ухвала Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 була направлена відповідачу поштовим відправленням із штрих-кодовим ідентифікатором № 776 і вручена йому 27.04.2021, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення.

Таким чином, відзив мав бути поданий до 12.05.2021.

01.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який, як було встановлено судом, було подано до відділення поштового зв`язку для відправки лише 27.05.2021, тобто поза межами строку, встановленого в ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.04.2021.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

13.05.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії Специфікації № 1 (Додатку № 1) до Договору № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019 належної якості на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2021.

11.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заявник вказує на хибність доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

У зв`язку з перебуванням судді Комарової О.С. у період з 22.06.2021 по 25.06.2021 у відпустці, а з 29.06.2021 по 06.07.2021 на лікарняному, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу - 07.07.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2019 року між Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» (постачальник) було укладено Договір № 15851/53-124-01-19-11366, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити пристрій для перевірки параметрів високовольтних вимикачів.

Кількість, ціна, виробник та код товару згідно УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно пунктів 3.1, 3.2 Договору, строк поставки товару становить протягом 60 календарних днів з дати укладення сторонами Договору після проведення попередньої оплати відповідно до п. 5.1.1.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно з Інкотермс 2010 на складі вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство»/ склад № 10, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100.

Ціна договору становить 516 900, 00 грн (п. 4.1 Договору).

У пункті 5.1 Договору сторони визначили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в слідуючому порядку:

- попередня оплата товару в розмірі 16% 82 704, 00 грн здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів з дати укладення сторонами Договору (пп. 5.1.1 Договору);

-кінцевий розрахунок здійснюється протягом 20 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору щодо його кількості та якості (пп. 5.1.2 Договору).

Відповідно до пунктів 6.2-6.4 Договору, перехід права власності та товар за Договором відбувається в момент поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору та Інструкції П-6.

З товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну (в 3-х примірниках).

Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

У Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору) сторонами погоджено поставку товару «Пристрій для перевірки параметрів високовольтних вимикачів «Рекон-08ВВ» у кількості 1 одиниця на суму 516 900, 00 грн з урахуванням ПДВ.

На виконання пп. 5.1.1 Договору позивачем було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000070 від 19.11.2019 на внесення попередньої оплати.

12.12.2019 відповідачем було перераховано на користь позивача 82 704, 00 грн у якості попередньої оплати за придбаний товар.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено товар відповідачеві, що підтверджується видатковою накладної № РН-0000093 від 19.12.2019, на якій зазначено, що товар отримано останнім 23.12.2019.

В подальшому позивачем було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000010 від 02.03.2020 на суму 434 196, 00 грн для здійснення остаточного розрахунку.

У Додатковій угоді № 1 від 18.06.2020 до Договору сторони прийшли до згоди продовжити до 31.12.2020 строк оплати товару в сумі 434 196, 00 грн по Договору.

23.03.2021 відповідачем частково погашено заборгованість на суму 120 000, 00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що він відвантажив на користь відповідача товар на загальну суму 516 900, 00 грн, який відповідач отримав, проте власні зобов`язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, сплативши лише 202 704, 00 грн, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 314 196, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

За встановленими обставинами, позивачем поставлено товар, обумовлений у Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Відвантаження товару підтверджується видатковою накладною № РН-0000093 від 19.12.2019 на суму 516 900, 00 грн, підписаною уповноваженими особами сторін та скріпленою печатками.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надана позивачем видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи відсутність претензій щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару, суд вважає, що позивач виконав свої зобов`язання за договором.

При цьому, за умовами п. 6.4 Договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної, а саме 23.12.2019, про що свідчить відповідна помітка у видатковій накладній.

З урахуванням погодженого сторонами у п. 5.1.2 Договору, способу оплати, граничним строком оплати за поставлений згідно видаткової накладної № РН-0000093 від 19.12.2019 товар, є 13 січня 2020 року (тобто перший робочий день після закінчення строку виконання зобов`язання).

Таким чином, грошове зобов`язання відповідача вважається простроченим з 14.01.2020, а не як помилково вважав позивач - 09.01.2020.

Позивач зазначає, що відповідачем 12.12.2019 було сплачено 82 704, 00 грн у якості передоплати та 23.03.2021 погашено частину заборгованості на суму 120 000, 00 грн.

Докази виконання решти суми грошового зобов`язання в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 314 196, 00 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

З огляду на вищенаведене та враховуючи доведеним факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару за договором № 15851/53-124-01-19-11366 від 19.11.2019, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 314 196, 00 грн є цілком обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 9 234, 23 грн та 21 293, 91 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою № 1 від 18.06.2020 до Договору сторони прийшли до згоди продовжити до 31.12.2020 строк оплати товару в сумі 434 196, 00 грн.

Суд знаходить слушними доводи позивача, що за цією Додатковою угодою сторонами продовжено строк сплати товару з 18.06.2020 до 31.12.2020, при цьому інших застережень Додаткова угода не містить, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованим протягом всього строку, поки грошове зобов`язання вважалось простроченим.

Помилкове визначення початку періоду нарахування, про яке йшлося вище, вплинуло також й на помилкове визначення розміру 3% річних. За підрахунком суду, вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 9 056, 27 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення 344 546, 18 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 168, 19 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «РЕКОН» (49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37; ідентифікаційний код 13476098) 314 196, 00 грн (триста чотирнадцять тисяч сто дев`яносто шість гривень 00 коп.) заборгованості, 9 056, 27 грн (дев`ять тисяч п`ятдесят шість гривень 27 коп.) 3% річних, 21 293, 91 грн (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто три гривні 91 коп.) інфляційних втрат та 5 168, 19 грн (п`ять тисяч сто шістдесят вісім гривень 19 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 07.07.2021.

Суддя О.С. Комарова