ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 Справа № 917/126/21

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром», 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», 36000, м. Полтава, вул. Козака, 2-А,

про стягнення 14 836 845,18 грн.,

Секретар судового засідання: Олефір О.І.

Представники сторін:

від позивача: не з"явилися

від відповідача: Заліпа Н.Ю.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про стягнення з 14 836 845,18 грн., з яких 14 369 298,30 грн. заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., 374 037,51 грн. пеня, 93 509,37 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.02.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

05.04.2021р. на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» про зобов`язання виконати умови договору від 27.02.2020р. з урахуванням додаткової угоди №9 від 28.09.2020р. та клопотання про продовження процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 12.04.2021 р. у задоволенні клопотання відповідача про продовження процесуального строку на подання зустрічного позову відмовлено, а зустрічну позовну заяву повернуто ТОВ «Полтавагаз збут».

Крім того, ухвалою від 04.02.2021 р., залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 р., а також ухвалою від 25.05.2021 р. судом було відмовлено у задоволенні заяв ТОВ «Трансгазпром» про забезпечення позову у даній справі.

29.04.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за природний газ у строк, визначений договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

29.04.2021 року відповідач подав до суду клопотання № 05/2091 від 28.04.2021 р. (вх. № 4757), у якому повідомив про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» частини заборгованості договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. в сумі 148 592,80 грн. (згідно з платіжним дорученням № 4 від 15.10.2020 р.).

Крім того, у вказаному клопотанні, а також в судовому засіданні 06.07.2020 року відповідач, посилаючись на скрутне матеріальне становище ТОВ «Полтавагаз збут», а також надмірний розмір нарахованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» штрафних санкцій у порівнянні зі збитками позивача, просить зменшити розмір пені на 99 %.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

27.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» укладено договір купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 (а.с. 9-14).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Оптовий продавець (ТОВ «Трансгазпром») зобов`язувався передати у власність Оптового покупця (ТОВ «Полтавагаз збут») природний газ (код УКТЗЕД 27112100) приведений до стандартних умов ((t) = 20 °C, тиск газу (P) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа)), а Оптовий покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Згідно з п.п. 3.1-3.4 договору Оптовий продавець передає Оптовому покупцю розмитнений та очищений від усіх податків Газ у віртуальних точках входу/виходу газотранспортної системи («Пункти приймання-передачі»), Підземних газосховищах, визначених Оператором ГТС відповідно до правил Кодексу газотранспортної системи. Віртуальні точки входу/виходу, Підземні газосховища, в яких здійснюється приймання-передача Газу у відповідному Місяці передачі, визначаються Сторонами у Додаткових угодах.

З метою оформлення передачі Газу від Оптового продавця до Оптового покупця, Оптовий продавець зобов`язується своєчасно надавати Оператору ГТС Акти приймання-передачі Газу та інші документи, що підтверджують зобов`язання Оптового продавця передати Оптовому покупцю, а Оптового покупця прийняти у відповідному Місяці передачі визначений в таких документах обсяг Газу на умовах цього Договору.

Право власності на Газ переходить від Оптового продавця до Оптового покупця в пункті передачі Газу з дати підписання Сторонами відповідною Акту приймання-передачі Газу та комерційного Акту приймання-передачі (далі - «Акти»), Після переходу права власності на Газ Оптовий покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на Газ.

Не пізніше 3 (трьох) робочих днів місяця, наступного за останнім днем передачі Газу у відповідному Місяці передачі Газу, Оптовий продавець зобов`язується надати Оптовому покупцеві підписані та скріплені печаткою Оптового продавця, 3 (три) примірники Акту приймання-передачі, у якому зазначаються фактичні обсяги переданого Газу, а також підписані та скріплені печаткою Оптового продавця 2 (два) примірники комерційного Акту приймання-передачі, в якому зазначаються фактичні обсяги переданого Газу та фактична вартість переданого Газу (далі «Акти»).

Оптовий покупець не, пізніше 2 (двох) робочих днів, наступних за днем отримання Актів, зобов`язується повернути Оптовому продавцю один примірник оригіналів Актів, підписаних уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Актів.

На виконання зазначених норм договору № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 14 369 298,30 грн., що підтверджується актами прийому-передачі № 312 та № 323 від 31.10.2020 р. (а.с. 16-17).

Листом № 06/3400 від 02.10.2020 р. відповідач надав позивачу графік погашення вартості придбаного у жовтні 2020 року природного газу, а саме:

1 500 000,00 грн. 02.11.2020 р.;

1 500 000,00 грн. 03.11.2020 р.;

1 500 000,00 грн. 04.11.2020 р.;

1 500 000,00 грн. 05.11.2020 р.;

1 500 000,00 грн. 06.11.2020 р.;

2 500 000,00 грн. 09.11.2020 р.;

2 500 000,00 грн. 10.11.2020 р.;

1 869 298,30 грн. 11.11.2020 р.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за отриманий товар не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» 14 836 845,18 грн., з яких 14 369 298,30 грн. заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., 374 037,51 грн. пеня, 93 509,37 грн. 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., акти прийому-передачі природного газу № 312 та № 323 від 31.10.2020 р., графік погашення вартості придбаного у жовтні 2020 року природного газу (лист № 06/3400 від 02.10.2020 р.) та ін.

Перелік доказів, якими відповідач обгрунтовує заперечення проти позову: платіжне доручення №4 від 15.10.2020р., довідка від 28.04.2021р., контррозрахунок, і ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. щодо передачі відповідачу природного газу на суму 14 369 298,30 грн. Так, судом досліджено акти прийому-передачі природного газу № 312 та № 323 від 31.10.2020 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. на вищевказану суму.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем до звернення позивача до суду було сплачено на користь позивача частину заборгованості за договором № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. в сумі 148 592,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 15.10.2020 р. (а.с. 86). Відповідачем подано до суду копію платіжного допучення без відмітки банку про виконання, проте у засіданні представником позивача було підтверджено, що дана сума коштів надійшла йому 15.10.2020р.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплати суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 р. у справі № 910/7290/19, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. в розмірі 148 592,80 грн.

Доказів сплати залишку основної заборгованості за договором № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 року суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 14 220 705,50 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2 укладеного сторонами договору визначено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за Газ у строки, зазначені в пункті 5.1 Договору, Оптовий покупець, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, сплачує на користь Оптового продавця пеню за кожний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на положення вказаних норм, позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. в розмірі 374 037,51 грн. та 3 % річних в розмірі 93 509,37 грн. за період з 03.11.2020 р. по 25.01.2021 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 7-8).

Водночас, відповідачем до клопотання № 05/2091 від 28.04.2021 р. (вх. № 4757 від 29.04.2021 р.) було додано контррозрахунок вказаних вимог, здійснений з урахуванням часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р.

Здійснивши перевірку наданих сторонами розрахунків позовних вимог щодо стягнення пені за прострочення оплати вартості товару за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. та 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в сумі 369 933,89 грн. та 92 483,47 грн. відповідно.

Як зазначено вище, відповідач у клопотанні № 05/2091 від 28.04.2021 р. (вх. № 4757 від 29.04.2021 р.) просить суд зменшити розмір пені за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р. на 99%.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 16.10.2019 р. у справі № 910/1828/19, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що, попри посилання відповідача на скрутне матеріальне становище ТОВ «Полтавагаз збут», відповідачем не наведено виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також не надано доказів надмірності заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» штрафних санкцій. При цьому, суд вважає за необхідне додатково наголосити на тому, що надмірне зменшення розміру пені взагалі нівелює її значення як засобу забезпечення виконання зобов`язання (Постанова КГС ВС від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19).

Позивач наполягає на тому, що він також несе збитки у даному періоді, а розмір пені у порівнянні з розміром основного боргу є незначним. Врахувавши інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Полтавагаз збут» про зменшення розміру пені.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» 14 220 705,50 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., 369 933,89 грн. пені та 92 483,47 грн. відсотків річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 220 246,84 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (36000, м.Полтава, вул.Володимира Козака, 2А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" (01014, м.Київ, вул.Звіринецька, 63, ) 14 220 705,50 грн. основного боргу, 92 483,47 грн. річних, 369 933,89 грн. пені, 220 246,84 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 08.07.2021 р.

Суддя О.С. Мацко