ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
02 липня 2021 року Справа № 903/951/20
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В. , суддя Бучинська Г.Б.
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" про стягнення витрат на правничу допомогу по справі №903/951/20 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" та апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" на рішення Господарського суду Волинської області від 09 березня 2021 року в справі №903/951/20 (суддя - Якушева І.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса-друк"
до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради
про стягнення 139 441 грн.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 9 березня 2021 року в справі №903/951/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса-друк" (надалі - Позивач) до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (надалі - Відповідач) про стягнення 139 441 грн, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В прохальній частині позовної заяви представником Позивача було зазначено про стягнення з Відповідача на користь Позивача 14250грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката (том 1, а.с. 9).

Представником Позивача разом із поданням позовної заяви до суду першої інстанції було надано наступні документи на підтвердження понесених Позивачем судових витрат: договір про надання правової допомоги від 16 листопада 2020 року; квитанцію до прибуткового касового ордера від 16 листопада 2020 року на суму 14250 грн; розрахунок (попередній орієнтований) від 11 грудня 2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги на суму 14250 (том 1, а.с. 85-89).

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, представник Позивача (В.Ф.Пилипчук) звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 3-9), в якій, з підстав, висвітлених в ній, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

14 грудня 2020 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява від представника Первісного Відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу з додатками (том 2, а.с. 73-76).

Водночас 9 квітня 2021 року від директора Позивача (Мельничук Л.М.) надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду Волинської області від 9 березня 2021 року в справі №903/951/20 в якій, з підстав, висвітлених в ній, Позивач просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 09 березня 2021 року в справі №903/951/20 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 червня 2021 року апеляційну скаргу, подану представником Позивача (Пилипчук В.Ф.) та апеляційну скаргу, подану директором Позивача (Мельничук Л.М.) на рішення Господарського суду Волинської області від 09 березня 2021 року в справі №903/951/20 - задоволено частково.

Рішення Господарського суду Волинської області від 09 березня 2021 року в справі №903/951/20 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача збитки в розмірі 65000 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 9100 грн трьох процентів річних, 12895 грн 36 коп. інфляційних втрат, 74441 грн збитків, які складають вартість товарів - відмовлено.

В поданій Представником Позивача апеляційній скарзі зазначено, що на підставі частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України сторона Позивача заявляє, що докази розміру судових витрат понесених Позивачем за надання правничої допомоги в апеляційній інстанції, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (том 2, а.с. 9).

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 10 червня 2021 року від представника Позивача (Пилипчук В.Ф.) надійшла заява (про яку він безпосередньо зазначав в поданій ним апеляційній скарзі), в якій він просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Відповідача на корить Позивача судові витрати на правничу допомогу адвоката у загальній сумі 28350 грн, з яких: 14250 грн це судові витрати в суді першої інстанції, в зв`язку із частковим задоволенням позовної заяви; 14100 грн це судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 червня 2021 року було повідомлено сторін про те, що зважаючи на те, що апеляційна скарга в даній справі розглянута без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України, в порядку спрощеного провадження, з метою дотримання права Відповідача на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів діючи в правовому полі частини 3 статті 244 ГПК України, вважає за необхідне розглянути заяву Позивача про ухвалення додаткового судового рішення без призначення судового засідання та виклику сторін.

Відтак колегія суддів констатує, що здійснює розгляду зазначеної заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без виклику сторін в спрощеному порядку.

Разом з тим у зв`язку із розглядом справи №903/951/20 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, додаткова постанова (чи ухвала) по даній справі буде виготовлена до 2 липня 2021 року (включно).

На виконання вимог ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 червня 2021 року Відповідачем були подані заперечення з приводу заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В даній заяві Відповідач вказує, що: в договорі про надання правової (правничої) допомоги від 26 березня 2021 року відсутній детальний перелік послуг, що повинен бути наданий згідно з договором; у додатках наявні лише документи про правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у апеляційному суді; в суді апеляційної інстанції було вчинено дії, які не потребують професійних навичок; послуги щодо надання інформації, консультацій та роз`яснень з правничих питань не можуть визнаватися як необхідні та обгрунтовані.

Дослідивши матеріали справи, та розглянувши заяву представника Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, заперечення Відповідача щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За положеннями частини 1 статті 123 ГПК України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

10 червня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по даній справі про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (том 2, а.с. 51-57). До даної заяви представником Позивача було долучено: ордер №000034028 про надання правової допомоги; договір про надання правовї допомоги від 26 березня 2021 року; квитанція до прибуткового касового ордера від 26 березня 2021 року на суму 14100 грн; розрахунок послуг правничої допомоги наданої Позивачу від 8 червня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги (том 2, а.с. 62-65).

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги від 8 червня 2021 року вартість послуг представника Позивача під час розгляду справи апеляційним господарським судом складає 14100 грн (том 2, а.с. 65), а саме: надання інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань по сказаній справі (3 год) 1900 грн; складання апеляційної скарги та копіювання додатку, направлення копії сторонам та до суду (19 год) - 12 200 грн.

З долучених до матеріалів справи доказів (в розрізі зазначення в апеляційній скарзі щодо понесення судових витрат на правничу допомогу адвоката) вбачається дотримання представником Позивача вимог частини 8 статті 129 ГПК України, а саме щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката саме в суді апеляційної інстанції протягом п`яти днів, після заявлення представником Первісного Відповідача про такі судові витрати.

Також, згідно Акту приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги від 11 грудня 2020 року вартість послуг представника Позивача під час розгляду справи господарським судом складає 14250 грн (том 1, а.с. 88), а саме: надання інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань по сказаній справі (3 год) 1900 грн; складання позовної заяви та копіювання додатку, направлення копії сторонам та до суду (16 год) - 9550 год.; надання правничої допомоги у Господарському суді Волинської області по вказаній справі - 2800 грн (том 1, а.с 88).

Наявність даних актів приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги як в суді першої інстанції так і суді апеляційної інстанції повністю нівелює заперечення Відповідача, наведені в його заяві, щодо відсутності детального переліку послуг (адже немає значення чи в договорі про надання правничої допомоги чи окремим актом будуть конкретизовані надані адвокатом послуги).

Окрім того, з долучених до матеріалів справи доказів (в розрізі зазначення в позовній заяви та в апеляційній скарзі щодо понесення судових витрат на правничу допомогу адвоката в місцевому господарському суді та апеляційному суді) вбачається дотримання представником Позивача вимог частини 8 статті 129 ГПК України, а саме щодо поданння доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката саму в суді першої та апеляційної інстанції протягом п`яти днів, після заявлення представником Позивача про такі судові витрати.

При цьому колегія суду апеляційної інстанції констатує, що апеляційним господарським судом за результатами розгляду апеляційної скарги, поданої представником Позивача, апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Господарського суду Волинської області від 09 березня 2021 року в справі №903/951/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача збитки в розмірі 65000 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 9100 грн трьох процентів річних, 12895 грн 36 коп. інфляційних втрат, 74441 грн збитків, які складають вартість товарів відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 листопада 2020 року між Пилипчуком В.Ф. (адвокат) та Позивачем (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (том 1, а.с. 85).

26 березня 2021 року між Пилипчуком В.Ф. (адвокат) та Позивачем (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (том 2, а.с. 62).

Сторонами погоджено предмет договору, а саме у відповідності до пункту 1.1 договорів про надання правової допомгоги: Позивач уповноважує адвоката надавати йому правову (правничу) допомогу у Північно-західному апеляційному господарському суді по справі №903/951/20 за позовом Позивача до відповідача про відшкодування збитків шляхом стягнення грошової компенсації за не отримане майно, 3% річних та інфляційних і наділяє представника всіма процесуальними правами без будь-яких обмежень (том 1, а.с. 85; том 2, а.с. 62).

Суд апеляційної інстанції констатує, що відповідно до пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги від 16 листопада 2020 року, за надання правової допомоги вказаної у пункті 1.1 Договору визначається за домовленістю сторін і становить 14250 грн, які вносяться Позивачем на дату підписання договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги від 26 березня 2021 року, за надання правової допомоги вказаної у пункті 1.1 Договору визначається за домовленістю сторін і становить 14100 грн, які вносяться Позивачем на дату підписання договору.

Що ж стосується заперечень Відповідача з приводу того, що послуги щодо надання інформації, консультацій та роз`яснень з правничих питань не можуть визнаватися як необхідні та обгрунтовані, колегія суддів зауважує таке.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з наведеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (дана правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Дане повністю нівелює вказані твердження Відповідача щодо того, що надання консультацій та роз`яснень не може визнаватися одним із видів надання правничої допомоги.

Також суд критично оцінює доводи Відповідача про те, що справа не є складною, адже заключається у визначенні та стягненні інфляційних, річних. При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в справі існує і вимога про стягнення збитків, наявність та розмір яких доводився стороною Позивача і на переконання колегії суду спір в цій частині апріорі не є простим.

Колегія суддів також враховує , що адвокат Пилипчук Л.М. готував та подавав позовну заяву та апеляційну скаргу; приймав безпосередню участь в суді першої інстанції у судовому засіданні від 27 січня 2021 року (том 1, а.с. 189; від 3 лютого 2021 року (том 1, а.с. 136-199); від 9 березня 2021 року (том 1, а.с. 224).

Отже колегія суддів приходить до висновку, що із досліджених та поданих до матеріалів справи доказів вбачається, що в рамках даної справи адвокат Пилипчук В.Ф. надавав правову допомогу Позивачу як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги .

Отже, достатньо підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умови виплати у договорі про надання правової допомоги.

Окрім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає такої обов`язкової умови сплати гонорару як складення сторонами акту виконаних робіт. Тому достатніми доказами надання правничої допомоги є наданий договір в котрому міститься фіксована сума гонорару та зазначення характеру послуг, котрі надаються адвокатом.

Суд констатує при цьому, що Об`єднана Палата Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року зробила наступний правовий висновок, що: «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».

Таким чином, достатньо підставою для покладення на іншу сторону витрат на правничу допомогу є доведений факт їх обсягу та реального виконання, навіть за відсутності відомостей про перерахування коштів на користь адвоката.

Окрім того у постанові від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, разом із тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат; розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними покликання Відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження надання правничої допомоги в суді першої інстанції, адже як уже було зазначено вище представником Позивача разом із поданням позовної заяви до суду першої інстанції було надано наступні документи на підтвердження понесених Позивачем судових витрат: договір про надання правової допомоги від 16 листопада 2020 року; квитанція до прибуткового касового ордера від 16 листопада 2020 року на суму 14250 грн; розрахунок (попередній орієнтований) від 11 грудня 2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги на суму 14250 (том 1, а.с. 85-89).

Згідно із частиною 5 статтею 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зважаючи на все вищеописане, колегія суддів констатує, що заперечень Відповідача щодо співмірності судових витрат не знайшли свого підтвердження та спростовані усім описаним вище в даній постанові.

Частиною 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що судове рішення винесено апеляційним господарським судом на користь Позивача лише, в контексті спротсування заперечень з боку Відповідача щодо співмірності заявлених судових витрат, та відповідно до вищезазначеної норми діючого законодавства України, - судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої та апеляційної інстанції підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягають покладенню на Відповідача.

З огляду на усе вищеописане у даній судовій постанові, беручи до уваги доведення адвокатом Пилипчуком В.Ф. обставин надання професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції, погодження суми гонорару (оскільки сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи) та спростуванні доводів викладених в заяві про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зважаючи на факт часткового задоволення апеляційної скарги Позивача та часткового задоволення позову, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в сумі 6642 грн 59 коп та в суді апеляційної інстанції 6572 грн 67 на Відповідача.

Керуючись стяттми 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" про постановлення додаткового судового рішення по справі №903/951/20 щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката - задоволити частково.

2. Стягнути з Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (43025, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса-друк" (43000, м. Луцьк, проспект Молоді, будинок №8/3, квартира №802Б, ) - 6642 грн 59 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції та 6572 грн 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

3. Господарському суду Волинської області видати відповідний наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Додаткову постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Справу №903/951/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.