ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2021 р. Справа №924/394/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" м. Славута

про стягнення 7941405,40 грн. основного боргу

Представники сторін:

від позивача: Єгоров В.С. згідно довіреності №14-14 від 15.01.2021р. в режимі відеоконференції;

від відповідача: Шишова Ю.С. начальник юридичного відділу за наказом №1154 від 12.05.2021р.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

Господарським судом Хмельницької області розглядається справа за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" м. Славута про стягнення 7941405,40 грн. основного боргу.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання газу №1526/18-ТЕ-34 від 09.10.2018р., згідно з яким позивачем було поставлено природний газ, а відповідачем не в повній мірі здійснені розрахунки за поставлений газ.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

09.10.2018р. між Публічним Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу №1526/18-ТЕ-34 (далі-договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) газ обсягом до 429,3 тис.куб.м.

Згідно з п. 3.1 договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Пунктами 3.7-3.10 договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу. Споживач зобов`язується подати не пізніше 22 жовтня 2018 року постачальнику: довідку за підписом уповноваженої особи про загальний обсяг використання споживачем природного газу в період з 01 жовтня 2018 по 17 жовтня 2018 (включно) з детальною розбивки загальної кількості природного газу, зазначеної в довідці, за категоріями використання (у тому числі згідно з цим договором); підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, датованого 17.10.2018 року, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу в період з 01 жовтня 2018 по 17 жовтня 2018 (включно) згідно з цим договором, його фактична ціна та вартість; Виключно споживач несе відповідальність за достовірність обсягів газу, зазначених ним в довідці та акті приймання-передачі природного газу. Постачальник не пізніше 26 жовтня 2018 року повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді.

У п. 5.2 договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м газу на дату договору 5930,40 грн. з ПДВ.

У відповідності з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати поставлений природний таз в розмірі та порядку передбаченому даним договором (пп. 6 п. 7.2 договору).

Постачальник зобов`язаний виконувати умови цього договору; забезпечити поставку природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору (пп. 1-2 п. 7.4 договору)

Згідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Згідно з пп. 1 п. 11.3 договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.3, пунктах 11.4 та 11.5 цього договору.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

До договору сторонами укладались додаткові угоди №1 від 24.10.2018р. (змінено орієнтовний обсяг газу та строк дії договору), №2 від 27.10.2018р. (змінено орієнтовний обсяг газу та строк дії договору), №3 від 07.11.2018р. (змінено орієнтовний обсяг газу, ціну та строк дії договору), №4 від 03.12.2018р. (викладено розділи 1-12 договору в новій редакції), №4/5 від 20.03.2019р., №5 від 20.03.2019р. (змінено замовлений обсяг газу), №6/7 від 24.04.2019р. (змінено замовлений обсяг газу).

Позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 30033066,35 грн. що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018р. на суму 1050979,56 грн., від 30.11.2018р. на суму 5250414,16 грн., від 31.12.2018р. на суму 6292667,18 грн., від 31.01.2019р. на суму 7115110,99 грн., від 28.02.2019р. на суму 4975166,27 грн., від 31.03.2019р. на суму 4562170,98 грн., від 30.04.2019р. на суму 786557,21 грн.

Відповідно до сальдової відомості за період з 01.10.2018р. по 31.01.2021р. відповідач сплатив позивачу 22091660,45 грн. по договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34.

Згідно довідки по договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34 за період з 01.10.2018р. по 31.01.2021р. відповідач сплатив позивачу 22091660,45 грн.

Відповідно до платіжного доручення №1423 від 12.05.2021р. відповідач сплатив позивачу 100000,00 грн. згідно договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки №1526/18-ТЕ-34 від 09.10.2018р. (з врахуванням додаткових угод), згідно умов якого сторони взяли на себе зобов`язання з поставки та оплати товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи підтверджено поставку позивачем відповідачу товару по договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34 на загальну суму 30033066,35 грн. що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018р. на суму 1050979,56 грн., від 30.11.2018р. на суму 5250414,16 грн., від 31.12.2018р. на суму 6292667,18 грн., від 31.01.2019р. на суму 7115110,99 грн., від 28.02.2019р. на суму 4975166,27грн., від 31.03.2019р. на суму 4562170,98 грн., від 30.04.2019р. на суму 786557,21 грн.

Відповідач розрахувався за поставлений газ по договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34 на суму 22091660,45 грн., що підтверджується сальдовою відомістю за період з 01.10.2018р. по 31.01.2021р. та не заперечується сторонами.

В подальшому, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив 100000,00 грн. згідно договору від 09.10.2018р. №1526/18-ТЕ-34, що підтверджується платіжним дорученням №1423 від 12.05.2021р.

Таким чином, станом на час розгляду справи сума основної заборгованості зменшилась з 7941405,40 грн. до 7841405,40 грн., а із заявлених 7941405,40 грн. частина основної заборгованості в розмірі 100000,00 грн. відсутня внаслідок їх сплати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, зокрема, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. За таких обставин, подальше продовження процесу стає недоцільним.

Враховуючи, що відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено 100000,00 грн. основної заборгованості, в даному випадку предмет спору в цій частині припинив існування.

За таких обставин, провадження у справі №924/394/21 в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 100000,00 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7841405,40 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об`єднання" (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Миру, 14А, код 34432514) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077,40 грн. (сім мільйонів дев`ятсот сорок одна тисяча чотириста п`ять гривень 40 коп.) основного боргу, 119121,09 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч сто двадцять одна гривня 09 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 100000,00 грн. основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07.07.2021р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук. 3 прим.:

1 - в справу,

2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького)

3 - відповідачу (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Миру, 14А)

Всім рек. з пов.