номер провадження справи 4/57/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2021 Справа № 908/984/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі», (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТМ ЕСТЕЙТ», (69063, м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, буд. 32), представник відповідача адвокат Чалаплюк Сергій Вікторович, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 27029, 31 грн.

12.04.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н від 19.03.21 (вх. № 1039/08-07/21 від 12.04.2021) Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТМ ЕСТЕЙТ», м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 27029,31 грн. за відпущену теплову енергію.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 справу № 908/984/21 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/984/21, справі присвоєно номер провадження справи 4/57/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на ст., ст. 11, 15, 16, 258, 509, 525, 629, 712 ЦК України, ст., ст. 1, 2, 3, 193, 222 ГК України, норми Закону України «Про теплопостачання», положення Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198. Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що в період з грудня 2020 по лютий 2021 ним здійснювалося постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 18, загальною площею 57,8 кв.м., розташоване по вул. Б.Хмельницького, буд.25 в м. Запоріжжя, яке належить на праві власності ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ». Вказане приміщення знаходяться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. Договір на постачання теплової енергії в зазначене приміщення відповідача сторонами не укладений не зважаючи на направлення позивачем відповідачу проекту договору № 207132 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У зв`язку із цим облік кількості відпущеної теплової енергії та нарахування оплати за відпущену теплову енергію здійснювалось на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 . Відпуск теплової енергії за вказаний період підтверджується рахунками та актами приймання-передачі за спірний період, які направлялися на адресу відповідача, проте належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії відповідачем позивачу не повернуті, а рахунки не оплачені. Таким чином, заборгованість за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року складає 27029,31 грн. При цьому позивач зазначає, що відсутність укладеного між сторонами договору не виключає можливості стягнення з відповідача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини поставки теплової енергії. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь заборгованості за відпущену теплову енергію в розмірі 27029,31 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2270,00 грн. судового збору і повернути йому з Державного бюджету України 42,20 грн. переплаченого судового збору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.04.2021 про відкриття провадження у справі № 908/984/21 відповідачу запропоновано у строк не пізніше 07.05.2021 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання, у разі незгоди з нарахованою сумою заборгованості - навести свій контррозрахунок.

17.05.2021 ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» через службу діловодства господарського суду Запорізької області поданий Відзив на позовну заяву вих. № б/н від 13.05.2021 (вх. № 9885/08-08/21 від 17.05.2021).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 у справі № 908/984/21 судом продовжений відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву - до 17.05.2021, відзив ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» на позовну заяву вих. № б/н від 13.05.2021 (вх. № 9885/08-08/21 від 17.05.2021) залучений до матеріалів справи № 908/984/21 і прийнятий до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив повністю, свої заперечення мотивує наступним: вважає, що позивачем до позову не надано жодного доказу у підтвердження права Концерну «Міські теплові мережі» на зайняття ліцензійним видом діяльності з поставки теплової енергії та жодного доказу у підтвердження права позивача на постачання теплової енергії в будинок № 25 по вул. Б.Хмельницького у м. Запоріжжя, в тому числі і до приміщення № 18, яке розташованого в ньому. Також відповідач посилається на відсутність в матеріалах справи доказів під`єднання будинку № 25 та безпосередньо приміщення № 18 в ньому по вул. Б.Хмельницького у м. Запоріжжя до буд-яких мереж, через які надаються послуги з теплопостачання. Відповідач також заперечує проти наведеного позивачем розрахунку суми заборгованості, оскільки вважає, що з позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не зрозуміло в якому періоді було здійснено поставку теплової енергії, в якій кількості була поставлена теплова енергія. Наданий позивачем розрахунок основного боргу за період лютий 2018 року - лютий 2021 року не відображає повноти та правомірності нарахувань. Так, з зазначеного документу вбачається нарахування поставки теплової енергії за грудень 2020 року на суму 22450,84 грн. Розмір такого нарахування є не об`єктивним та не відповідає початковим даним для розрахунків кількості теплової енергії та розрахунку від 21.08.2020, які надані позивачем до позову. Зазначена сума в порівнянні з січнем та лютим 2021 року с неймовірно завищеною. В розрахунку основного боргу, складеного позивачем, безпідставно зазначено період лютий 2018 року лютий 2021 року так як безпосередньо позивачем зазначається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» 01.08.2020. Також відповідач вважає, що зазначені позивачем норми матеріального права, які регулюють договірні зобов`язання, щодо поставки та купівлі-продажу не можуть бути застосовані при розгляді дійсної справи через відсутність відповідних господарських договорів між учасниками справи. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 19.52021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2021 у справі № 908/984/21 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» про розгляд справи № 908/984/21 за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання.

Інших клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги, що відповідно до Наказу господарського суду Запорізької області № 68-В від 17.05.2021 суддя Зінченко Н.Г. з 09.06.2021 по 02.07.2021 включно перебувала у відпустці, рішення прийнято без його проголошення - 05.07.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

Концерн «Міські теплові мережі» (позивач у справі) є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» згідно положень Статуту є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту)

Концерн «Міські теплові мережі» відповідно до положень Закону України «Про природні монополії» є суб`єктом природної монополії та діє на підставі виданих ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, тому у своїй основній діяльності таке підприємство повинно дотримуватися законодавства, яке регулює відносини у сфері теплопостачання (виробництво, транспортування, постачання теплової енергії).

Наведеним спростовуються доводи відповідача стосовно відсутності доказів у підтвердження права Концерну «Міські теплові мережі» на зайняття ліцензійним видом діяльності з поставки теплової енергії та у підтвердження права позивача на постачання теплової енергії в будинок № 25 по вул. Б.Хмельницького у м. Запоріжжя, в тому числі і до приміщення № 18, яке розташованого в ньому.

Для створення умов перебування та проживання осіб у жилих і нежилих приміщеннях, зокрема, шляхом забезпечення їх опаленням, законодавством України передбачено регулювання у сферах виробництва, транспортування постачання теплової енергії.

Регулювання та встановлення відносин у сфері теплопостачання (виробництво, постачання, транспортування теплової енергії) здійснюється відповідно до таких основних нормативно-правових актів: Господарський кодекс України; Закони України «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про природні монополії»; «Про ліцензування видів господарської діяльності»; постанов Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання;

Ця ж норма Закону дає визначення терміну споживач теплової енергії як фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, який набрав законної сили 10.12.2017, визначено:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг визначено у статті 13 «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до положень ч., ч. 2, 3, 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 179 ГК України визначено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобов`язані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх суб`єктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів. У разі наявності технічної можливості теплопостачальні організації, що здійснюють постачання теплової енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на цій території, в укладенні договору.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачений, зокрема, обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 8 наведених вище Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір. Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

З матеріалів справи судом встановлено, що Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.07.2020 за номером 215954814, за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗТМ ЕСТЕЙТ» (відповідачем у справі) зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення № 18, загальною площею 57,8 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Хмельницького Богдана, буд. 25 (дата реєстрації 31.01.2018).

Як зазначив позивач у позовній заяві договір на постачання теплової енергії у вказане приміщення між позивачем та відповідачем не укладений не зважаючи на направлення позивачем відповідачу проекту договору № 207132 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води щодо нежитлового приміщення № 18 по вул. Б.Хмельницького, 25 у м. Запоріжжя.

У зв`язку із цим облік кількості відпущеної теплової енергії та нарахування оплати за відпущену теплову енергію на нежитлове приміщення № 18 по вул. Б.Хмельницького, 25 у м. Запоріжжя здійснювалось на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .

Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що відпуск теплової енергії за спірний період з грудня 2020 року по лютий 2021 року підтверджується рахунками та актами приймання-передачі за спірний період, які направлялися на адресу відповідача.

Так до матеріалів справи позивачем надані: акт № 207132 приймання передачі теплової енергії (надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) від 31.12.2020 на суму 22450,84 грн., акт № 207132 приймання передачі теплової енергії (надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) від 3101.2021 на суму 2357,63 грн. та акт № 207132 приймання передачі теплової енергії (надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) від 28.02.2021 на суму 2220,84 грн., а також відповідні рахунки на оплату за теплову енергію за грудень 2020 року - лютий 2021 року.

Як зазначає позивач, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період відповідачем позивачу не повернуті, а рахунки не оплачені.

Таким чином, заборгованість за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з грудня 2020 року по лютий 2021 року складає 27029,31 грн.

Разом із тим, належних і допустимих доказів, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, направлення або вручення відповідачу актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків на оплату спожитої теплової енергії за спірний період позивачем до матеріалів справи не надано. Наданий позивачем до матеріалів справи Реєстр відправлених рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії за грудень 2020 року таким доказом вважатися не може. Крім того, зазначений реєстр не скріплений відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку.

Позивачем додано до позову також копію досудової вимоги № 576/05гор від 10.03.2021, адресованої ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ», про сплату заборгованості за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 в загальному розмірі 27029,31 грн. та копії фіскального чеку від 10.03.2021 і реєстру відправленої замовленої кореспонденції на підтвердження направлення цієї вимоги відповідачу. Зазначений реєстр також не скріплений відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку.

Копії актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків на оплату спожитої теплової енергії за спірний період до вимоги № 576/05гор від 10.03.2021 позивачем додані не були.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст., ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зокрема, юридичного факту, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 530 ЦК України передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено в ч. 3 ст. 13, ч. 1 с. 73, ч., ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч., ч. 1, 2 ст. 80 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Теплова енергія є специфічною товарною продукцією, яку неможливо повернути в натурі, бездоговірне споживання теплової енергії за рахунок централізованого опалення не звільняє від обов`язку її оплати.

Як слідує з матеріалів справи договірні відносини між сторонами у справі відсутні, нарахування за теплову енергію здійснювалося на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частиною 5 ст. 25 цього Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

При цьому, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13.

Разом із тим, враховуючи відсутність укладеного сторонами договору, в даному випадку позивач має довести наявність обставин, якими він обґрунтовує факт отримання відповідачем теплової енергії у спірний період в обсягах, вказаних в актах-приймання передачі та виставлених рахунках і, відповідно, виникнення обов`язку відповідача щодо виконання грошового зобов`язання з оплати заборгованості в заявленому розмірі, строк виконання такого зобов`язання та, відповідно, термін, з якого виникло прострочення оплати.

На підтвердження відпуску на належне ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» нежитлове приміщення теплової енергії в період з грудня 2020 року по лютий 2021 року включно позивачем надано в матеріали справи акти приймання-передачі теплової енергії (надання послуг з централізованого постачання гарячої води) по особовому рахунку № НОМЕР_1 , які підписані та скріплені печаткою лише з боку Концерну «МТМ», та рахунки по вказаному особовому рахунку за зазначений період.

У примітках актів приймання-передачі міститься вказівка про обов`язкове зазначення у призначенні платежу номеру особового рахунку № НОМЕР_1 від 01.08.2020. Також в актах повідомлялося про необхідність повернення оформленого належним чином одного примірника акту теплопостачальній організації, а в разі неповернення або ненадання письмових заперечень про підписання акту, він вважається погодженим.

Однак позивачем не надано суду доказів направлення або вручення відповідачу зазначених рахунків та актів. До досудової вимоги від 10.03.2021 на адресу ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» щодо погашення заборгованості за теплову енергію зазначені документи також не були додані. За таких обставин у позивача відсутні достатні правові підстави стверджувати про виникнення у відповідача зобов`язання з оплати суми боргу.

Позивачем також не надано жодних належних та допустимих доказів дійсної поставки теплоносія за спірною адресою, зокрема: ним не доведений факт, що система опалення об`єкта теплопостачання відповідача є відокремленою або не відокремлена від системи опалення житлового будинку № 25 по вул. Б.Хмельницького в м. Запоріжжя, що має підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту теплопостачання, актами встановлення приладів комерційного обліку спожитої теплоенергії, актами готовності до опалювального періоду тощо.

Враховуючи все вищевикладене, є необґрунтованим посилання Концерну «МТМ» на те, що об`єкт споживання теплової енергії відповідача має спільне із житловим будинком підключення до теплової мережі, система опалення приміщення є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку в якому воно знаходиться, а тому факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період.

На підставі зазначеного, проаналізувавши норми чинного законодавства та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що на час розгляду справи заявлені позовні вимоги про стягнення з ТОВ «ЗТМ ЕСТЕЙТ» 27029,31 грн. заборгованості за відпущену теплову енергію є недоведеними, а тому не підлягають задоволенню на підставах наведених вище. За відсутності належних доказів направлення (вручення) відповідачу рахунків та актів, звернення з даним позовом є передчасним.

Суд визнає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених ним вимог, не знайшли свого підтвердження за встановлених судом обставин, що склались між сторонами.

Заперечення відповідача на заявлені позовні вимоги враховані судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи вище наведене, в задоволені позову відмовляється повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 2270,00 грн.

Позивачем згідно з платіжними дорученнями № 7418 від 04.08.2020 і № 9937 від 22.09.2020 при зверненні до суду з позовом у даній справі сплачений судовий збір в загальному розмірі 2312,20 грн.

Отже переплата судового збору становить 42,20 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Враховуючи приписи зазначених норм закону, приймаючи до уваги клопотання позивача, викладене в позовній заяві, про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України переплаченої суми судового збору в розмірі 42,20 грн. за відповідною ухвалою суду.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТМ ЕСТЕЙТ», м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 27029,31 грн. за відпущену теплову енергію відмовити повністю.

Повне судове рішення складено « 05» липня 2021 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.