ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2021 р. Cправа № 902/174/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Прокопенко Р.О.;

відповідача - Слюсар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (а/с 11, вул. 77-ї Гвардійської дивізії,7/1, м. Славутич, Київська область, 07101)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" (вул. Івана Мазепи, 45, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400)

про стягнення 70785 грн,

В С Т А Н О В И В :

Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" про стягнення 70785 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/174/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.03.2021.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 30.03.2021 продовжено на 30 днів на підставі ч.3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 77-84, том 1), заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 85-90, том 1) та заперечення на відповідь на відзив (а.с. 103-109, том 1), позивачем - відповідь на відзив (а.с. 95-102, том 1) та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с.116-121, том 1).

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 02.07.2021. При цьому ухвалою суду від 31.05.2021 представнику позивача забезпечено участь у судовому засіданні 02.07.2021 в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Славутицькому міському суду Київської області.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи, в т.ч. представник позивача (в режимі відеоконференції через Славутицький міський суд Київської області).

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, заперечив щодо спливу позовної давності за заявленою вимогою.

Представник відповідача щодо позову заперечила, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив; просила застосувати наслідки спливу позовної давності, позаяк строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій є спеціальним - 1 рік.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем свого зобов`язання за Договором поставки товару №19-0951-1 від 24.12.2019 в частині здійснення поставки обумовленого товару, внаслідок чого Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" 70785 грн (штраф у розмірі 25% вартості невиконаного зобов`язання з урахуванням його зменшення на суму договірного забезпечення).

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зводиться до того, що за умовами укладеного між сторонами Договору поставка товару здійснюється за заявкою Покупця, однак останні на адресу позивача не надходили, відтак у відповідача не виникло зобов`язання з поставки та обсягу конкретного товару на конкретну дату. При цьому позивач акцентує увагу, що сторонами не було погоджено, що заявки відправлені електронною поштою, мають повну юридичну силу та породжують права та обов`язки для сторін, а вказані позивачем електронні скриньки не використовуються Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА".

Також, відповідач заперечує правильність здійсненого позивачем розрахунку заявленого до стягнення штрафу.

У відповіді на відзив, позивач зазначає, що направлення заявок на поставку товару здійснювалося за електронними адресами, вказаними у реквізитах Договору, а розрахунок штрафу проведено згідно умов Договору у відповідності до всієї суми Договору.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач з посиланням на приписи ст. 628 ЦК України акцентує увагу, що не визначення порядку направлення заявок в укладеному між сторонами Договорі не є підставою для самостійного визначення такого порядку однією із сторін такого Договору на власний розсуд, у даному випадку - Покупцем. При цьому відповідач спростовує твердження позивача про обґрунтованість нарахування штрафу відповідно до усієї суми Договору, враховуючи, що штраф передбачено у розмірі 25% вартості невиконаного зобов`язання, а планова (гранична) ціна, тобто, вся партія продуктів харчування, що вказані у Специфікації до укладеного між сторонами Договору, зазначена лише в заявці для поставки продуктів харчування для їдалень ДСП ЧАЕС на 22.07.2020 №5400-17/186 від 16.07.2020. Відповідач, апріорі, не міг виконати заявку на 22.07.2020, отримавши таку заявку (за твердженням позивача) 27.07.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.12.2019 між Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" (Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" укладений Договір №19-0951-1 поставки товару на підставі проведення закупівлі №2-024-20 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого за цим Договором Постачальник зобов`язується передати (поставити) у встановлені умовами Договору строки (строк) Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов`язується прийняти товар, поставка якого є предметом цього Договору, і сплатити за нього (організувати виплату) грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених цим Договором.

Предметом поставки є товар: ДК021:2015 код 15980000-1 Безалкогольні напої (мінеральна вода) (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, основні вимоги до товару: його назва, одиниці виміру, вартість, в тому числі за одиницю, строк поставки, вимоги щодо кількості, якості, року (дати) виготовлення, гарантійних зобов`язань Постачальника, терміну придатності, технічні вимоги, тощо - зазначені в Специфікації (Додаток № 1 до Цього Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору планова (гранична) ціна цього Договору становить 321 750 грн, у т.ч. ПДВ 53625 грн.

Умовами п. 5.1 Договору визначено, що Постачальник повинен поставити товар для приймання Покупцем за кількістю та якістю в місце та в строк, вказані в Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору). Постачальник повинен попередньо письмово повідомити Покупця про дату та приблизний час доставки товару у встановлене в Специфікації місце, не пізніше ніж за три робочі дні до дати доставки. Постачальник, в період до закінчення строку поставки, вказаному у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору), може поставляти товар для приймання Покупцем за кількістю та якістю частинами (партіями) попередньо повідомивши про це Покупця не пізніше, ніж за три робочі дні до дати доставки.

Відповідно до умов п. 4 Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору) строк поставки - товар повинен бути поставлений Покупцю для здійснення процедури його приймання в строк з 01.01.2020 до 31.12.2020. Товар, вказаний в Специфікації поставляється один раз в місяць (до 13:00) згідно з поданою Покупцем заявкою, яка містить інформацію щодо дати, обсягу та місця постачання товару.

Поставка здійснюється за заявкою Покупця із зазначенням конкретної дати, місця поставки та обсягу товару, який підлягає поставці на конкретну дату (п. 5 Специфікації).

Відповідно до п. п. 7.5.1. - 7.5.2. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки (терміни) та відповідно умовам, що встановлені цим Договором, а також забезпечити поставку товарів за кількістю, якістю та в асортименті відповідно до умов, що встановлені цим Договором.

За невиконання Постачальником зобов`язання щодо поставки товару, в т. ч. відмови від виконання зобов`язання до останнього застосовується штраф у розмірі 25% вартості невиконаного зобов`язання (п. 8.3. Договору).

Пунктом 14.3.2. Договору сторони передбачили, що якщо Договір було скріплено печаткою, документи, які повинна надавати відповідна сторона згідно з умовами Договору (акти виконаних робіт, розрахунки тощо), також повинні скріплюватися її печаткою.

Матеріали справи містять копії ряду заявок на поставку товару, адресованих відповідачу із зазначенням поштової адреси та адреси електронної пошти, що містяться у реквізитах Договору, а саме:

- заявки для поставки продуктів харчування для їдалень ДСП ЧАЕС на 17.02.2020 (заявка датована 12.02.2020 за №5400-17/57);

- заявки для поставки продуктів харчування до буфету АК-1,2 м. Славутич на 20.02.2020 (заявка датована 12.02.2020 за №5400-17/56).

- заявки для поставки продуктів харчування для їдалень ДСП ЧАЕС на 22.07.2020 (заявка датована 16.07.2020 за №5400-17/186)

Докази направлення заявок від 12.02.2020 відповідачу в електронному вигляді у матеріалах справи відсутні. При цьому позивач стверджує, що заявку від 16.07.2020 за №5400-17/186 направлено засобами поштового зв`язку, надаючи копію повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 27.07.2020 за № 453.

Позивач звертався до відповідача листом вих. №4090/20 від 01.10.2020 щодо не повернення договірного забезпечення, зазначаючи, що суму такого забезпечення буде враховано в залік нарахованих штрафних санкцій за непоставлений товар на підставі заявок на постачання товару №5400-17/56 від 12.02.2020, №5400-17/57 від 12.02.2020 та №5400-17/186 від 16.07.2020.

В свою чергу, відповідач направив позивачу заперечення щодо неповернення договірного забезпечення та нарахування штрафних санкцій у сумі 80437,5 грн (вих. №16/10-3 від 16.10.2020). Таке заперечення обґрунтовано тим, що заявки на поставку товару від 12.02.2020 та 16.07.2020 не були погоджені сторонами та не надходили до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" на виконання.

Окрім того, Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" із претензією на суму 70785 грн (вих. №5482/20 від 21.12.2020), у відповідь на яку відповідач заперечив з огляду на відсутність погоджених заявок на поставку товару (вих. №18/01-В від 18.01.2021).

Оскільки сторонами не врегульовано суперечності шляхом переговорів, позивач звернувся із відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" 70785 грн (штраф у розмірі 25% вартості невиконаного зобов`язання з урахуванням його зменшення на суму договірного забезпечення).

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.1. Договору сторони узгодили, що Постачальник повинен поставити товар для приймання Покупцем за кількістю та якістю в місце та в строк, вказані в Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору).

Умовами п.п. 4, 5 Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору) визначено строк поставки - товар повинен бути поставлений Покупцю для здійснення процедури його приймання в строк з 01.01.2020 до 31.12.2020. Товар, вказаний в Специфікації поставляється один раз в місяць (до 13:00) згідно з поданою Покупцем заявкою, яка містить інформацію щодо дати, обсягу та місця постачання товару. Поставка здійснюється за заявкою Покупця із зазначенням конкретної дати, місця поставки та обсягу товару, який підлягає поставці на конкретну дату.

Отже, в межах свободи договору сторони узгодили, що передумовою для здійснення поставки товару є подана покупцем заявка із зазначенням конкретної дати, місця поставки та обсягу товару, який підлягає поставці на конкретну дату.

Враховуючи твердження позивача, що відповідні заявки направлялися на адресу електронної пошти відповідача, слід зазначити, що за змістом укладеного між сторонами Договору направлення заявок на адресу електронної пошти позивача прямо не передбачено.

Разом з тим, у разі використання сторонами в межах договірних правовідносин електронного документообігу такі заявки мали б створюватися та направлятися у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" з накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої на те особи

Так, ЕЦП є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Такий висновок викладено КГС ВС в постанові від 15.04.2021 у справі №910/8554/20.

Однак, судом встановлено відсутність будь-яких доказів того, що заявки на постачання товару №5400-17/56 від 12.02.2020, №5400-17/57 від 12.02.2020 та №5400-17/186 від 16.07.2020 створювалися у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою та направлялися позивачу.

Щодо доданої до позовної заяви копії рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 27.07.2020 за № 453 на підтвердження направлення заявки №5400-17/186 від 16.07.2020 засобами поштового зв`язку, то за відсутності опису вкладення за відповідним номером відправлення неможливо констатувати вміст такого відправлення.

Так, згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником.

Аналогічний висновок зроблено ВС КГС у постанові від 18.04.2019 по справі №914/1955/17.

Окрім того, слушними є доводи відповідача, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" об`єктивно не могло виконати заявку на 22.07.2020, отримавши таку заявку (за твердженням позивача) 27.07.2020, тобто на 5 днів пізніше очікуваної дати поставки.

Також слід зазначити, що в силу приписів ст. 58-1 Господарського Кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 14.3.2. Договору сторони передбачили, що якщо Договір було скріплено печаткою, документи, які повинна надавати відповідна сторона згідно з умовами Договору (акти виконаних робіт, розрахунки тощо), також повинні скріплюватися її печаткою. При цьому згідно з п. 14.3.3. Договору якщо протягом строку дії Договору одна з сторін прийме рішення не використовувати в своїй господарській діяльності печатку, вона повинна письмово повідомити про це іншу сторону. З моменту отримання відповідною стороною такого повідомлення, вимоги щодо скріплення певних документів печаткою більше не будуть застосовуватися до сторони, яка повідомила про відмову від використання печатки.

Таким чином, заявку на поставку товару слід розцінювати як документ, який повинна надавати відповідна сторона (в даному випадку позивач) згідно з умовами Договору, відтак в силу умов п. 14.3.2. такий документ мав скріплюватися печаткою. Доказів повідомлення позивачем відповідача про відмову від використання печатки, як то передбачено п. 14.3.3. Договору, матеріали справи не містять.

Разом з тим на наявних у матеріалах справи заявках на поставку товару, на які посилається позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, відтиск печатки Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" відсутній.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені у справі фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено зазначених у позовній заяві обставин щодо порушення відповідачем строку поставки товару, відтак відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій згідно з п. 8.3. Договору, що вказує на безпідставність позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі

З огляду на відмову у задоволенні позову з вищенаведених мотивів, суд не надає оцінку обґрунтованості розміру заявленого до стягнення штрафу.

Водночас щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає необхідним зазначити наступне.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Саме такої позиції притримується Верховний суд відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду: від 22.05. 2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, постанови КГС ВС від 26.03.2018 у справі № 922/273/17 тощо).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в позові з підстав його необґрунтованості, що не встановлює наявності порушеного права позивача, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи позивача жодним чином не спростовують викладених судом підстав для відмови у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то в силу положень ст. 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою в позові в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270 грн залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти сторін: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 12 липня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу - а/с 11, вул. 77-ї Гвардійської дивізії,7/1, м. Славутич, Київська область, 07101; ;

4,5 - відповідачу - вул. Івана Мазепи, 45, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400; .