ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2021 р. Справа №921/636/20

М.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

За участю представників учасників у справі від:

апелянта: Шимечко А.Я.

боржника: ОСОБА_1 (адвокат);

арбітражний керуючий Сидорак О.О. (попередній керуючий реструктуризацією)

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича, м. Чортків, Тернопільська область №37 від 20.04.2021

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 08.04.2021 (суддя С.О. Хома)

у справі №921/636/20

за заявою боржника ОСОБА_2 , м.Тернопіль

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича.

16.11.2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2020 у справі №921/636/20 в частині призначення керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_2 арбітражного керуючого Сидорака О.О. скасовано. В цій частині прийнято нове рішення про призначення керуючим реструктуризацією ОСОБА_3 .

17.02.2021 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява арбітражного керуючого Сидорака О.О. (22.02.2021 подано уточнюючу заяву), в якій, зокрема, просив затвердити звіт про сплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 921/636/20 за період з 16.11.2020 по 10.02.2021 в сумі 32 245, 80 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.04.2021 у справі №921/636/20 частково задоволено заяву арбітражного керуючого Сидорака О.О.; затверджено Звіт (уточнюючий) №20 від 16.02.2021 про грошову винагороду арбітражного керуючого Сидорака О.О. на проведення процедури реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 за період з 16.11.2020 по 10.02.2021 в частині вимог щодо затвердження основної грошової винагороди в сумі 31 019,5 грн. Ухвалено сплатити арбітражному керуючому Сидораку О.О. основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реструктуризацією за період з 16.11.2020 по 10.02.2021 в сумі 31 019,5 грн за рахунок коштів, авансованих ОСОБА_2 на депозитний рахунок Господарського суду Тернопільської області. В задоволені решти вимог заяви арбітражного керуючого Сидорака О.О. відмовлено.

Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що арбітражний керуючий Сидорак О.О. виконував повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника з 16.11.2020 до моменту припинення його повноважень 11.02.2021. Відповідно до Конституції України та Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) оплата праці арбітражного керуючого гарантується.

Враховуючи розмір прожиткового мінімуму та період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви арбітражного керуючого.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що грошові вимоги кредиторів до боржника не були розглянуті та визнані судом, відповідно збори кредиторів боржника ще не скликались та не проводились, а тому звіти про здійснення та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією Сидораку О.О. у справі №921/636/20 за період з 16.11.2020 по 10.02.2021 не схвалені зборами кредиторів.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Арбітражним керуючим Шимечком А.Я. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про затвердження звіту та сплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що відсутні підстави для сплати грошової винагороди арбітражному керуючому Сидораку О.О., оскільки ним не було виконано вимоги ухвали суду від 16.11.2020 (п.п. 9, 10, 12, 13), відтак визначенні повноваження керуючого реструктуризацією здійснювалися недобросовісно та не в повному обсязі. Зазначене обґрунтовує наступними обставинами:

- арбітражним керуючим Сидораком О.О. не виконано вимог п. 9 ухвали, оскільки до 15.12.2020 не подано до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів. Так, 11.12.2020 до суду надійшла заява ГУ ДПС в Тернопільській області про визнання грошових вимог, однак лише 08.04.2021 ОСОБА_4 подано відзив на зазначену заяву. Водночас визнано грошові вимоги у розмірі 11 788, 43 грн, проте не включено до реєстру вимог кредиторів суму заборгованості 20 112, 84 грн;

- не виконано п. 10 ухвали, адже до 15.12.2020 (як і станом на 16.04.2021) суду не подано плану реструктуризації боргів боржника;

- не виконано п. 12 ухвали, з огляду на те, що не було проведено інвентаризацію майна боржника та не подано суду інвентаризаційного опису майна боржника;

- не виконано п.13, адже арбітражним керуючим не направлено суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації.

Разом з тим зазначає, що судом затверджено звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат без попереднього його схвалений зборами кредиторів.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу боржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви щодо затвердження звіту про сплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією, з підстав, аналогічних тим, що вказані в апеляційній скарзі.

Окрім цього покликається на те, що зазначена бездіяльність арбітражного керуючого Сидорака О.О. призвела до затягування самої процедури реструктуризації майна боржника та загалом усієї процедури неплатоспроможності, що порушує права боржника.

Арбітражним керуючим Сидораком О.О. подано відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Покликається на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначає, що вимоги ухвали суду ним не виконано, з огляду на відсутність необхідної інформації та документів. Так, 06.01.2021 керуючим реструктуризацією подано до суду клопотання, в якому просив відкласти на пізніший термін строк завершення проведення та надання до господарського суду в повному обсязі інвентаризаційного опису майна, а також відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до боржника, заперечень божника щодо вимог кредиторів, підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника, а також проведення попереднього судового засідання у справі №921/636/20 про неплатоспроможність боржника.

Зазначене клопотання обґрунтовував тим, що станом на 31.12.2020 арбітражним керуючим Сидораком О.О. не отримано письмових відповідей, а саме: Державної митної служби України, Тернопільського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та Управління Держпраці в Тернопільській області, що унеможливлюється в повному обсязі завершити проведення інвентаризації майна боржника. Вказував, що заяв кредиторів з майновими вимогами до боржника на надходило.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

Оцінка суду.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, арбітражний керуючий Сидорак О.О. виконував повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_2 у період з 16.11.2020 по 10.02.2021.

Так, Конституцією України (ч.ч. 3, 4, 7 ст. 43) визначено, що використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

З огляду на вищезазначене, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №918/454/18).

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, станом на момент закінчення у ОСОБА_4 повноважень керуючого реструктуризацією та звернення до суду із заявою щодо затвердження звіту про сплату основної грошової винагороди, ще не було створено збори кредиторів. З огляду на зазначене, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо покликань апелянта та боржника на невиконання керуючим реструктуризацією вимог ухвали суду та неналежне виконання свої обов`язків, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим вживалися заходи для отримання інформації та документів від державних органів, які необхідні були для проведення інвентаризації та подання до суду звіту про результати перевірки декларації. Так, 14.12.2020 керуючим реструктуризацією до суду подано інвентаризаційний опис майна, в якому зазначено, що окрім нерухомого майна обтяженого іпотекою: земельної ділянки та житлового будинку, іншого рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів - не виявлено.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою суду від 13.01.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення на пізніший термін строк надання до господарського суду в повному обсязі інвентаризаційного опису майна, а також відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до боржника, заперечень божника щодо вимог кредиторів, підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника, а також проведення попереднього судового засідання у справі №921/636/20 про неплатоспроможність боржника, за недоцільністю. Зазначене обґрунтоване тим, що матеріали справи перебувають в Західному апеляційному господарському суді. Встановлено, що зазначені дії арбітражний керуючий може здійснювати надалі в рамках чинного законодавства. Таким чином, суд констатував можливість продовження виконання керуючим реструктуризацією покладених на нього повноважень.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта, що стосуються невиплати грошової винагороди, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду з огляду на таке.

Статтею 25 КУзПБ передбачено відповідальність арбітражного керуючого за неналежне виконання покладених на нього обов`язків. Так, шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

Отже, законодавство з процедур банкрутства передбачає відповідальність арбітражного керуючого за завдану шкоду, спричинену діями або бездіяльністю, в той час як право на оплату праці гарантується.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що скарги чи заперечення щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Сидорака О.О. не надходили, інші обставини, які б свідчили про неналежне виконання керуючим реструктуризацією своїх повноважень, відсутні. Відтак, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 належно виконував повноваження, визначені КУзПБ, враховуючи відсутність протилежного.

Водночас судова колегія зазначає, що чинним законодавством не передбачено алгоритму зменшення чи невиплати грошової винагороди в залежності від повноти вчинення арбітражним керуючим дій при виконанні ним повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому Сидораку О.О. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією.

КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2020 на депозитний рахунок Господарського суду Тернопільської області боржником було авансовано грошові кошти в сумі 32 955, 00 грн, згідно квитанції № 2034-5404-4106-8707 від 27.07.2020.

З огляду на зазначене, доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі, не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Враховуючи вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст.129 ГПК України).

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 08.04.2021 у справі №921/636/20 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови підписано 08.07.2021.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді С.М. Бойко

Т.Б. Бонк