ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021м. ДніпроСправа № 904/4706/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Верхньодніпровської міської ради, м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості, пені, трьох відсотків річних, інфляції за договором на постачання природного газу № 41АВ497-102-20 від 22.01.2020

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (повідомлення) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про стягнення 2 526, 06 грн, з яких: 2 366, 42 грн - основний борг, 76, 81 грн - пеня, 18, 47 грн - 3% річних, 64, 36 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 12.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання даної ухвали.

31.05.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позовні вимоги в частині суми основного боргу, а в частині пені, штрафних санкцій та інфляції просить відмовити.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 41АВ497-102-20 від 22.01.2020 в частині своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Позиція відповідача

Заперечення відповідача в частині вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат обґрунтовані тим, що чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, відповідач посилається на те, що планові призначення для оплати пені та штрафних санкцій у кошторисі на 2021 рік не передбачені, а внесення змін до кошторису неможливе у зв`язку з незабезпеченістю бюджету на оплату захищених статей внаслідок дефіциту на оплату праці та енергоносіїв у розмірі 90 000 тис. грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - постачальник, позивач) та Верхньодніпровською міською радою (далі споживач, відповідач) укладено договір на постачання природного газу № 41АB497-102-20 від 22.01.2020 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

За умовами пункту 1.2 договору річний плановий обсяг постачання газу до 4 360 куб.м.

Пунктом 1.3 договору передбачено наступні планові обсяги постачання газу по місяцях, куб. м.: січень 850; лютий 830; березень 760; квітень 210; травень 5; червень 5; липень 5; серпень 5; вересень 10; жовтень 230; листопад 250; грудень 800.

Відповідно до пункту 3.2 договору ціна за 1 куб. метр природного газу з урахування вартості послуги доступу до потужності складає 6, 823690 без урахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість становить 1, 364738 грн. Всього ціна газу за 1 куб. метр становить 8, 188428 грн.

Згідно з пунктом 3.3 договору ціна, зазначена в п. 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

За умовами пункту 3.4 договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Пунктом 3.6. договору визначено його очікувану суму 35 701, 55 грн, у т. ч. ПДВ -20%.

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

За умовами пункту 4.2.1 договору оплата природного газу постачальнику здійснюється споживачем на підставі акту приймання-передачі природного газу та рахунку.

Згідно з пунктом 4.2.2 договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.5 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 6.2.1 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пені, від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до пункту 9.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" в інформаційній платформі Оператора ГТС, а саме з 01.01.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення згідно частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.

Сторонами неодноразово змінювались умови договору в частині планових обсягів постачання та ціни газу шляхом підписання до нього додаткових угод: № 1 від 11.02.2020, № 2 від 29.07.2020, № 3 від 28.09.2020, № 4 від 29.10.2020, № 5 від 27.11.2020 (арк. с. 15-19).

Так, згідно з пунктами 1.3, 3.2 договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.11.2020 плановий обсяг постачання газу в грудні 2020 року становить 2 017, 298 куб.м; ціна газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності становить 7, 374909 за 1 куб.м, крім того ПДВ 1, 474982 грн, всього з ПДВ 8, 849891 грн.

На виконання умов договору позивач у грудні 2020 року поставив відповідачу 1 232, 49 куб.м природного газу на суму 10 907, 40 грн, що підтверджується актом № ДОЗ80028942 від 31.12.2020, підписаним сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідач за отриманий у грудні 2020 року природний газ розрахувався лише частково, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість за договором у розмірі 2 366, 42 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків за договором станом на 01.04.2021, копія якого міститься у матеріалах справи (арк. с. 21).

Тож, неналежне виконання відповідачем умов договору в частині розрахунків за спожитий у грудні 2020 року природний газ і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Крім суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 2 366, 42 грн, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 76, 81 грн, інфляційні втрати в розмірі 64, 36 грн та 3% річних у розмірі 18, 47 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За матеріалами справи судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України, а саме - договором постачання теплової енергії.

Щодо суми основного боргу

Позивач належним чином виконав своє зобов`язання за договором з поставки відповідачу природного газу у грудні 2020 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Отже, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з оплати вартості спожитого ним природного газу.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій статті 526 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення укладеного сторонами договору строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості спожитого у грудні 2020 року природного газу є таким, що настав 11.01.2021 (оскільки 10.01.2021 припадає на неділю вихідний день).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач у порушення умов договору не здійснив повних та своєчасних розрахунків із позивачем, у зв`язку з чим зі сторони відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Згідно з викладеними у позові обставинами у відповідача за договором залишилась неоплаченою заборгованість за поставлений у грудні 2020 року природний газ у розмірі 2 366, 42 грн.

Відповідач наявну суму основного боргу визнав, але на момент розгляду справи доказів її погашення суду не надано. Тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 366, 42 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пені, від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості спожитого у грудні 2020 року природного газу позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 76, 81 грн за період прострочення з 12.01.2021 по 16.04.2021, розрахунок якої здійснено виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено судом встановлено його відповідність положенням чинного законодавства та арифметичну правильність.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 76,81 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо сум інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 64, 36 грн за період з лютого по березень 2021 року та 3% річних у розмірі 18, 47 грн за період з 12.01.2021 по 16.04.2021.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що заявлені до стягнення суми вказаних нарахувань є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 64, 36 грн та 3% річних у розмірі 18, 47 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача проти похідних позовних вимог

Заперечення відповідача в частині вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат обґрунтовані тим, що чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Слід зауважити, що позивачем не було заявлено одночасно вимог про стягнення пені та штрафу, як вказує відповідач. Тому посилання відповідача на одночасне застосування до нього позивачем подвійної цивільно-правової відповідальності не заслуговує на увагу.

Нараховані ж інфляційні втрати на суму боргу та проценти річних за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальним видом цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, передбачені вказаною нормою суми нарахувань не є штрафними санкціями.

Крім того, відповідач посилається на те, що планові призначення для оплати пені та штрафних санкцій у кошторисі на 2021 рік не передбачені, а внесення змін до кошторису неможливе у зв`язку з незабезпеченістю бюджету на оплату захищених статей внаслідок дефіциту на оплату праці та енергоносіїв у розмірі 90 000 тис. грн.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені частиною 1 статті 617 Цивільного кодексу України. Так, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження існування обставин, визначених статтею 617 Цивільного кодексу України, які б надавали суду підстави для його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання за укладеним із позивачем договором у вигляді застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені. А відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 906/621/17, від 07.05.2018 у справі № 921/442/17-г/7).

Таким чином, заперечення відповідача щодо позовних вимог про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних не можуть бути прийняті судом до уваги.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Позивачем при зверненні до суду за сумою його майнових вимог сплачено судовий у розмірі 2 270 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 206, 73 грн.

Згідно з положеннями частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тож, з огляду на визнання відповідачем до початку розгляду справи по суті позову в частині суми основного боргу, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету судового збору в розмірі 1 063, 27 грн, що становить 50% від суми сплаченого ним судового збору за позовною вимогою про стягнення з відповідача суми основного боргу. Питання повернення позивачу з державного бюджету судового збору в розмірі 1 063, 27 грн підлягає вирішенню окремо шляхом постановлення відповідної ухвали суду.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 114, 129, 130, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Верхньодніпровської міської ради (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, пр. Шевченка, буд. 21; ідентифікаційний код 04052595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Поля, буд. 2, літ. А-2; ідентифікаційний код 39572642) основний борг у розмірі 2 366, 42 грн, пеню в розмірі 76, 81 грн, інфляційні втрати у розмірі 64, 36 грн, 3% річних у розмірі 18, 47 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 206, 73 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення - 12.07.2021.

Суддя В.І. Ярошенко