ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.07.2021 справа № 908/1880/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Левкут Вікторія Вікторівна, розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Будмаш» (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Степова, 10-А)

до відповідача приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 49, прим. А3)

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Будмаш» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (№ б/н від 29.06.2021) до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65364832 від 07.05.2021.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 справу № 908/1880/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Дослідивши подану позовну заяву суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття обмеження основоположних прав і свобод від прийнятого у законотворчій практиці поняття фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно із п. 10, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З даною позовною заявою звернулось ТОВ «Завод Будмаш» до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65364832 від 07.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватним виконавцем постановою від 07.05.20021 відкрито виконавче провадження ВП № 65364832 за наказом №5099/4677/12 від 11.03.2015, строк пред`явлення до виконання якого сплив. Крім того вказав на те, що виконавче провадження відкрито згідно наказу № 5009/4677/12 від 11.03.2015, де боржник та стягувач, предмет та сума стягнення є ідентичними, що і у відкритому виконавчому провадження ВП № 63940202 від 03.03.2016.

При цьому заявник, посилаючись на норми статей 339, 340 ГПК України та Закон України «Про виконавче провадження», вказує на можливість звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду, проте, звертається з позовом до Господарського суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За визначенням ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Отже, відповідно до приписів статей 339, 340 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об`єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статей 339, 340 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Таким чином, статтями 339-341 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок оскарження до господарського суду дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, прийнятих цим судом.

Суд зауважує, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід`ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Таким чином, дана позовна заява за викладеними обставинами має правові ознаки скарги на дії органу державної виконавчої служби, яка має розглядається в рамках справи, на виконання рішення якої прийнято постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 65364832 від 07.05.2021.

Подання окремих позовних заяв для оскарження дій (бездіяльності) органів виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні судового рішення у господарській справі, ГПК України не передбачено.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Також, суд звертає увагу позивача, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зважаючи на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята суб`єктом владних повноважень - приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Михайловичем, позивач не позбавлений права на звернення за захистом своїх прав в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, на виконання приписів частини 6 статті 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що для оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65364832 від 07.05.2021 позивачу слід звернутись до господарського суду з відповідною скаргою в рамках справи № 5009/4677/12, або оскаржити дії суб`єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, тому повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Будмаш» у відкритті провадження у справі за позовом до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65364832 від 07.05.2021.

2. Позовні матеріали повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Будмаш».

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Будмаш», що для оскарження дії приватного виконався позивачу слід звернутись з відповідної скаргою в рамках справи Господарського суду Запорізької області № 5009/4677/12 або оскаржити дії суб`єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства.

Додаток: (ТОВ «Завод Будмаш»); позовна заява та документи, зазначені в ній як додатки, на 17 аркушах, в т. ч. оригінали: квитанція від 29.06.2021 про сплату 1000,00 грн. судового збору; поштова накладна та опис вкладення від 30.06.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 175, 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 06.07.2021

Суддя В.В. Левкут