ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 справа № 914/978/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянув по суті у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни, м. Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «МТД-Транс», м. Жовква Львівської області,
про: стягнення 8'000,00 грн штрафу.
За участю представників сторін:
позивача:Біла О. В. - адвокат,
відповідач:не з`явився.
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТД-Транс» про стягнення 8'000,00 грн штрафу.

1.2. Ухвалою суду від 20.04.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.05.2021.

Вказану ухвалу надіслано учасникам справи на їхні юридичні адреси, зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказану ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 24.04.2021, що підтверджується перевіркою відстеження поштових відправлення 540. Позивач судове відправлення не отримав, і таке повернулось до суду без вручення Реєстр згрупованої поштової кореспонденції, згідно з яким суд направляв вказані вище процесуальні документи, долучено до матеріалів справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

1.3. 18 травня 2021 року у судове засіданні з`явився адвокат позивача, представив для огляду витребувані судом документи. У вказаному засіданні оголошено перерву до 01.06.2021 для надання можливості відповідачеві реалізувати своє право на захист, а також для забезпечення можливості належного та об`єктивного з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами. У вказаному судовому засіданні 01.06.2021 оголошено перерву до 24.06.2021 та витребувано у позивача Договір-заявку, укладену між ФОП Мостова Н. В. та Вантажовідправником; претензію Вантажовідправника та Експедитора 1 та докази її задоволення; Договір-заявку № 321-000799 від 10.02.2021, укладений між ФОП Мостовою Н. В. (Експедитор) та ТзОВ «Люксімо» (Замовник).

Позивач, 23.06.2021 подав до суду додаткові пояснення по суті позовних вимог разом із Договором-заявкою № 321-000799 від 10.02.2021 укладеним між ФОП Мостовою Н. В. (Експедитор) та ТзОВ «Люксімо» (Замовник), платіжним дорученням № 2951 від 15.06.2021 на суму 4'000,00 грн.

1.4. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

1.5. Отже, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку розглянути спір по суті.

Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 24.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. У позовній заяві ФОП Мостова Н. В. (Позивач у справі) вказує про неналежне виконання ТзОВ «МТД-Транс» (Відповідач у справі) своїх договірних зобов`язань щодо здійснення перевезення вантажу, зокрема, в частині неподання 17.02.2021 транспортного засобу на прийняття вантажу до перевезення.

Згідно з п. 4 Договору-Заявки № 321-000799 від 10.02.2021, у випадку неподання Перевізником транспортного засобі на дату, вказану у даному договорі, він сплачує Експедитору-1 штраф у розмірі вартості перевезення. Відтак, позивачем заявлено вимогу про стягнення 8'000,00 грн штрафу.

Правовими підставами позову визначено норми статей 11, 509, 526, 629 Цивільного кодексу України та статтю 193 Господарського кодексу України.

2.2. Відповідач - ТзОВ «МТД-Транс» відзиві на позов не подав, проти позову не заперечив.

3. Обставини справи.

3.1. 10 лютого 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Мостовою Наталією Володимирівною (надалі - Експедитор-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МТД-Транс» (надалі - Перевізник) укладено Договір-Заявку № 321-000799 про надання транспортно-експедиційних послуг (надалі - Договір-Заявка).

За умовами Договору-Заявки: Завантаження, адреса: Ostrow Mazowiecke, ul Podstoczysko 42, дата: 17.02.2021, час: 08:00, телефон НОМЕР_1 , погранперехід Краківець, адреса замитнення Ostrow Mazowiecke, ul Podstoczysko 42. Розвантаження, адреса: Львів, дата доставки: 19.02.2021, місце розмитнення Краківець. Вартість перевезення 8'000,00 грн. умови і форма оплати: б/г без ПДВ, 10-15 банківських днів, по отриманню оригіналів документів. ПІБ водія і телефон: ОСОБА_1 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Марка, номер автомобіля: MAN НОМЕР_4 / НОМЕР_5 . Відповідальний за реєс: Мостова Н.В. НОМЕР_6 / НОМЕР_7 .

Пунктом п. 1 Договору-заявки закріплено, що дана заявка при відсутності довготермінового договору між «Експедитором 1» і «Перевізником» мас силу договору на разове перевезення. Факсимільна/електронна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом.

Якщо «Перевізником» подано транспортний засіб, не передбачений заявкою та/або такий, що не відповідає технічним характеристикам, непридатний до перевезення та/або не подано транспортний засіб на дату, вказану в даному договорі, він сплачує «Експедитору 1» штраф у розмірі вартості перевезення (п. 4 Договору-Заяви).

3.2. Претензією від 19.02.2021 позивач повідомив відповідача про невиконання умов Договору-заявки, зокрема, вказавши, що станом на 19.02.2021 останній не надав транспортний засіб на прийняття вантажу до перевезення, а також, не надав будь-яких письмових чи інших пояснень. Відтак, вимагає сплати 8000,00 грн штрафу в порядку передбаченому п. 4 Договору-Заявки. Належні докази надіслання долучено до матеріалів справи.

3.3. 20 лютого 2021 року ТзОВ «МТД-Транс» вимогою про надання письмових вказівок у зв`язку з простоєм автопоїзда у місці завантаження № 02-001, адресованій ФОП Мостовій Н. В., повідомив останню, що автопоїзд MAN НОМЕР_4 / НОМЕР_5 прибув на завантаження о 07 год. 30 хв. 17.02.2021 і перебуває на даний час на місці завантаження. За інформацією отриманою від вантажовідправника, позивач не повідомила його про те, що саме автомобіль відповідача повинен прибути на завантаження і здійснити вказане в заявці перевезення. Вантажовідправник рекомендував узгоджувати подальші дії відповідача з експедитором ТзОВ «МТД-Транс». Протягом кількох днів ви не виходите на зв`язок. Станом на 20.02.2021 авто незавантажене. З цієї причини відбуваються наднормові простої поданого на завантаження автотранспорту. Відтак, перевізник вимагає надати чіткі письмові вказівки щодо подальших дій і забезпечити завантаження поданого автопоїзда.

3.4. Експедитор-1 25.02.2021 листом вих. № 2502 у Відповідь на вимогу від 20.02.2021 № 02-001 повідомив Перевізника, що ним отримано вимогу останнього 23.02.2021. Окрім того, ФОП Мостова Н. В. вказує, що Вантажовідправник був проінформований про транспортний засіб, що буде поданий на завантаження, його державні номерні знаки, прізвище та телефон водія. Це підтверджується підписаним Договором-Заявкою між ФОП Мостова Н. В. та Вантажовідправником. Тому, твердження у вимозі відповідача, про те, що Вантажовідправник не був проінформований - не відповідає дійсності та є необґрунтованим.

Також, у Відповіді на вимогу позивач вказує, що відповідачем не надано жодних доказів фактичного подання транспортного засобу під завантаження. Оскільки, мало місце неподання транспортного засобу, невиконання договірних зобов`язань, Вантажовідправник звернувся із претензією до Експедитора-1. Вказана претензія Вантажовідправника задоволена ФОП Мостовою Н. В., штрафні санкції сплачено в повному обсязі.

3.5. 10 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Люксімо» (Замовник) та ФОП Мостовою Наталією Володимирівною (Експедитор) укладено договір-заявку № 321-000799 про надання транспортно-експедиційних послуг. За умовами вказаного Договору-Заявку, Завантаження: Ostrow Mazowiecke, ul Podstoczysko 42, дата: 17.02.2021, час: 08:00, телефон НОМЕР_1 , погранперехід Краківець, адреса замитнення Ostrow Mazowiecke, ul Podstoczysko 42. Розвантаження, адреса: Львів, орієнтовна дата: 19.02.2021, місце розмитнення Краківець. Вартість перевезення 10'000,00 грн. умови і форма оплати: б/г без ПДВ, 7 календарних днів після вивантаження. ПІБ водія і телефон: ОСОБА_1 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Марка, номер автомобіля: MAN НОМЕР_4 / НОМЕР_5 . Відповідальний за реєс: Мусієвська Н.В. НОМЕР_6 / НОМЕР_7 .

3.6. ТзОВ «Люксімо» звернувся з претензією від 19.02.2021 до ФОП Мусієвської Н. В. Проте, у претензії вказано наступне.

Відповідно до умов підписаного між ФОП Мостова Н. В. (експедитор) та ТзОВ «Люксімо» (Замовник) Договору-Заявки № 321-000799 від 10.02.2021, експедитор зобов`язаний здійснити перевезення вантажу за маршрутом, вказаним у відповідному Договорі-Заявці. На виконання умов вказаного Договору-Заявки, 17.02.2021 Ви повинні були надати транспортний засіб та прийняти вантаж до перевезення. Однак, в порушення зазначених умов, транспортний засіб станом на 19.02.2021 експедитором не поданий, будь-яких письмових та інших пояснень не надано.

Так, за порушення умов укладеного Договору-заявки на підставі п. 5 ТзОВ «Люксімо» вимагало сплатити кошти в розмірі 4'000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 2951 від 15.06.2021 ФОП Мостова Н. В. сплачено ТзОВ «Люксімо» 4'000,00 грн, призначення платежу: оплата згідно претензії БН від 19.02.2021.

3.7. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач проти заявлених вимог не заперечив, доказів оплати чи інших письмових доказів по суті справи не подавав.

4. Позиція суду.

4.1. Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 1 статті 917 ЦК України, перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами Договору-Заявки: Завантаження, адреса: Ostrow Mazowiecke, ul Podstoczysko 42, дата: 17.02.2021, час: 08:00, телефон НОМЕР_1 . ПІБ водія і телефон: ОСОБА_1 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Марка, номер автомобіля: MAN НОМЕР_4 / НОМЕР_5 . Відповідальний за реєс: Мостова Н.В. НОМЕР_6 / НОМЕР_7 .

4.2. Як з`ясовано з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із претензією від 19.02.2021 про сплату 8'000,00 грн штрафу за неподання транспортного засобу.

Відповідач згідно з вимогою про надання письмових вказівок у зв`язку з простоєм автопоїзда у місці завантаження № 02-001 від 20.02.2021 повідомив позивача наступне: «Автопоїзд MAN НОМЕР_4 / НОМЕР_5 прибув на завантаження о 07 год. 30 хв. 17.02.2021 і перебуває на даний час на місці завантаження. За інформацією отриманою від вантажовідправника, ви не повідомили його про те, що саме наш автомобіль повинен прибути на завантаження і здійснити вказане в заявці перевезення. Вантажовідправник рекомендував узгоджувати наші подальші дії з експедитором ТзОВ «МТД-Транс». Протягом кількох днів ви не виходите на зв`язок. Станом на 20.02.2021 авто незавантажене. З цієї причини відбуваються наднормові простої поданого на завантаження автотранспорту. Відтак, перевізник вимагає надати чіткі письмові вказівки щодо наших подальших дій і забезпечити завантаження поданого нами автопоїзда».

У відповідь на вимогу ФОП Мостова Н. В. листом № 2502 від 25.02.2021 ФОП Миостова Н. В. вказує, що: «Вантажовідправник був проінформований про транспортний засіб, що буде поданий на завантаження, його державні номерні знаки, прізвище та телефон водія. Це підтверджується підписаним Договором-Заявкою між ФОП Мостова Н. В. та Вантажовідправником. Тому, твердження у Вашій вимозі, про те, що Вантажовідправник не був проінформований - не відповідає дійсності та є необґрунтованим».

Також, у Відповіді на вимогу позивач вказує, що відповідачем не надано жодних доказів фактичного подання транспортного засобу під завантаження. Оскільки, мало місце неподання транспортного засобу, невиконання договірних зобов`язань, Вантажовідправник звернувся із претензією до Експедитора-1. Вказана претензія замовника задоволена ФОП Мостовою Н. В., штрафні санкції сплачено в повному обсязі.

4.3. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Постанова КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Постанова КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 924/233/18

Обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог або заперечень підлягають доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Постанова КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

4.4. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважаються доведеними, адже надані докази на підтвердження таких обставин є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Докази подані позивачем на підтвердження факту неподання відповідачем у строк передбачений Договором-заявкою транспорту на завантаження є більш вірогідними, а ніж доводи ТзОВ «МТД-Транс» подані на спростування такого факту.

Інші заперечення відповідача є не доведеними останнім та не підтверджені доказами, на спростування таких фактів.

4.5. Згідно з пунктом 4 Договору-Заявки № 321-000799 від 10.02.2021 про надання транспортно-експедиційних послуг (а.с. 7) укладеним між позивачем та відповідачем, якщо Перевізником подано транспортний засіб, не передбачений заявкою та/або такий, що не відповідає технічним характеристикам, непридатний до перевезення та/або не подано транспортний засіб на дату, вказану в даному договорі, він сплачує «Експедитору 1» штраф у розмірі вартості перевезення.

Отже, розглянувши заявлені вимоги про стягнення 8'000,00 грн штрафу за неподання транспортного засобу у передбачений договором строк є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

4.6. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

5. Судові витрати.

5.1. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

5.2. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Варто зазначити, що аналогічних висновків у подібних правовідносинах дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019.

5.3. Як встановлено з матеріалів справи, між ФОП Біла О. В. (надалі - Виконавець) та ФОП Мостовою Н. В. (надалі - Замовник) укладено Договір № 010421 про надання послуг у сфері права від 01.04.2021. Відповідно до умов цього Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати консультаційно-юридичні послуги, пов`язані із застосуванням норм матеріального та процесуального законодавства України. Послуги у сфері права включатимуть: 1.2.1. правовий аналіз умов Договору-заявки № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг; 1.2.2. правовий аналіз первинних документів, якими оформлені господарські відносини по Договору-заявки № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг ; 1.2.3. підготовка та складання проекту позовної заяви у зв`язку із невиконанням контрагентом умов Договору-заявки № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг; 1.2.4. забезпечення, за окремим дорученням Замовника, правового супроводу інтересів Замовника в Господарському суді Львівської області та Західному апеляційному господарському суді в судових засіданнях по розгляду відповідної справи.

Пунктом 3.1. вказаного Договору про надання послуг у сфері права встановлено, що вартість послуг за цим Договором визначається за погодженням сторін та становить 5'000,00 гривень.

Згідно з детальним описом робіт, відповідно до умов Договору № 010421 від 01.04.2021 Адвокатом Білою О.В. надано наступні послуги: правовий аналіз умов Договору-заявки № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг - 1 година; правовий аналіз первинних документів, якими оформлені господарські відносини по Договору-заявці № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг - 1 години; підготовка та складання проекту позовної заяви у зв`язку із невиконанням контрагентом умов Договору-заявки № 321-000799 від 10 лютого 2021 року про надання транспортно-експедиційних послуг - 4 годин; 1.2.4.оформлення позовної заяви, розрахунок штрафної санкції, зняття копій документів, доданих до позовної заяви - 2 години; 1.2.5.забезпечення правового супроводу інтересів Замовника в судових засіданнях по розгляду відповідної справи - 2 години. Вартість однієї години роботи становить 500,00 гривень. Витрачено 10 годин, загальна вартість робіт - 5'000,00гривень. Вартість послуг за домовленістю сторін становить 5'000,00 гривень (п. 3.1. Договору № 010421).

Відповідно до Акту приймання-передачі послуг по Договору № 010421 про надання послуг у сфері права від 07.06.2021 Адвокатом надано, а Замовником прийнято консультаційно-юридичні послуги передбачені детальним описом робіт. Послуги надано належним чином в повному обсязі. Сторони претензій не мають.

На підставі платіжного доручення № 2949 від 14.06.2021 позивачем сплачено відповідачу 2000,00 грн, призначення платежу: оплата за послуги згідно договору № 010421 від 01.04.2021.

5.4. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у численних постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Окрім того, застосовуючи вищевказані критерії Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

5.5. Як з`ясовано з аналізу поданих позивачем документів на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, детального опису наданих позивачу адвокатом Білою О. В. послуг, а також поданих нею документів, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Вказане підтверджується наступним, зокрема, з детального опису робіт з`ясовано, що пункти 1.1.1. - 1.1.2. вказаного опису, стосуються правового аналізу одного і того ж документу, текст якого вміщено на одному аркуші. Також, пункти 1.1.3. та 1.2.4. є по суті виконанням однієї і тієї ж роботи, яка нерозривно пов`язана і з урахування обсягу позовної заяви (два аркуші) та додатків до неї (п`ятнадцять аркушів), сумарний зазначений час у 6 годин є явно не співмірним, часу необхідному для виконання подібних робіт. Окрім того, розрахунок штрафних санкцій у даному позові не проводився, адже такий встановлений у розмірі вартості перевезення.

Так, суд звертає увагу заявника, що вказані послуги в детальному описі робіт та акті приймання-передачі послуг виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони, не відповідають критеріям їхньої реальності та розумності їхнього розміру, таким чином суд вважає за доцільне зменшити заявлені у вказаних вище пунктах витрати з 5'000,00 грн до 2'000,00 грн.

5.6. Таким чином, суд погодився частково із доводами заявника та здійснивши відповідну оцінку заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачу підлягає відшкодуванню 2'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5.7. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 2 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Так, на виконання вказаних вимог позивачем подано відповідний розрахунок, у якому вказано поштові витрати - 500,00 грн.

Як з`ясовано судом, до матеріалів справи долучено лише докази надіслання позовної заяви з додатками 59,60 грн. Інших доказів понесення витрат пов`язаних з розглядом справи сторонами до матеріалів справи не долучено. Відтак, суд вважає за можливе у зв`язку із задоволення позову відшкодувати позивачу понесені ним витрати на надіслання позовної заяви з додатками.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МТД-Транс» (80300, Львівська область, місто Жовква, вулиця Грінченка, будинок 5; ідентифікаційний код 42826764) на користь Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) 8'000,00 грн - штрафу та 2'270,00 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору, 2'000,00 грн. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 59,60 грн - витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.06.2021.

Суддя В.П. Трускавецький