ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/329/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дутки Галини Іванівни

про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.11.2020 № 08-20 у розмірі 18518, 33 грн, з яких: 3138,70 грн - основна заборгованість, 15379,63 грн - пеня.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дутки Галини Іванівни про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового (торгового) приміщення від 01.11.2020 № 08-20 у розмірі 18518,33 грн, з яких: 3138,70 грн - основна заборгованість, 15379,63 грн - пеня.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

19.04.2021, Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ТОВ "Легенда Ф" без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 30.04.2021).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд двічі надсилав відповідачу рекомендованою кореспонденцією за його місцезнаходженням, яке вказане у позовній заяві і визначене у ЄДРЮОФОПГФ. Крім того, ухвала суду надсилалася на адресу орендованого приміщення.

Надсилання ухвал підтверджується відтиском штампу вихідної кореспонденції на їхньому звороті та сформованими списками розсилки.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-2).

На адресу суду поверталися поштові відправлення із відміткою органу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд даної справи.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу про відкриття провадження у цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідач відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав.

За наведеного, оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору оренди нежитлового (торгового) приміщення від 01.11.2020 № 08-20 в частині орендної плати за лютий місяць 2021 року внаслідок чого в останнього виникла заборгованість з орендної платив сумі 3138,70 грн.

З огляду на прострочення виконання грошового зобов`язання, згідно умов укладеного між сторонами договору, позивачем нараховано відповідачу до стягнення пеню в сумі 15379,63 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

01 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф" (далі - Орендодавець) та Фізична особа-підприємець Дутка Галина Іванівна (далі - Орендар) уклали договір оренди нежитлового (торгового) приміщення №08-20 (далі -договір).

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано сторонами, погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього (а.с.10-13).

Пунктом 1 договору сторони погодили, що предметом договору є нежитлове (торгове) приміщення (площа) у торговельному центрі (далі - об`єкт оренди), що надається орендодавцем у тимчасове користування орендарю для провадження господарської (торгівельної) діяльності.

Згідно пунктів 2, 3 договору, місцезнаходження об`єкта оренди АДРЕСА_1 . Загальна площа об`єкта оренди становить 24,00 кв. м.

При передачі орендареві об`єкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписується сторонами одночасно з підписанням договору і є підставою для передачі об`єкта оренди (п.6 договору).

У відповідності до п.7 договору, об`єкт оренди передається орендодавцем орендареві протягом 2 днів з моменту підписання акта приймання-передачі.

Пунктом 8 договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату в розмірі 5760,00 грн. (в т.ч. ПДВ 960,00 грн.), тобто 240,00 грн. за 1 квадратний метр за один місяць оренди.

Згідно п. 10 договору, орендна плата за перший місяць користування об`єктом оренди вноситься одночасно з укладенням договору, а кожен наступний платіж вноситься до 10 числа за поточний місяць користування приміщенням.

Пунктом 12 договору встановлено, що орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним об`єкта оренди.

У відповідності до п.16 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з урахуванням пені у розмірі 10 відсотків від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Договір укладено на період з 01 листопада 2020 року до 31 жовтня 2021 року включно (п.24 договору).

01.11.2020, на виконанням умов договору сторони підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування відповідно до умов договору нежитлове (торгове) приміщення (площу) у торговельному центрі, що є предметом оренди та розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 24,0 кв. метрів (а.с. 14).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт передачі орендодавцем орендареві об`єкта оренди.

В порушення умов договору, відповідач прийняті на себе договірні зобов`язання з орендної плати за лютий місяць 2021 року належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 3138,70 грн.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню за період з 11.02.2021 по 01.04.2021 (49 днів) в сумі 15379,63 грн. та звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом свого порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Згідно приписів статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно з ч.1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Вказані приписи кореспондуються з ч. 1 ст. 759 ЦК України.

Частиною 1 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч. 2 ст. 762 ЦК України).

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору не виконав взяте на себе зобов`язання щодо здійснення орендної плати за лютий місяць 2021 року; станом на час прийняття рішення заборгованість в сумі 3138,70 грн. залишилася непогашеною, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що відповідачем не було подано жодних заперечень щодо обґрунтованості позовних вимог позивача, як і не подано доказів щодо здійснення погашення заборгованості.

За наведених обставин та правових норм, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 3138,70 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

З огляду на положення ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суму пені у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру пені.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені і зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем вірно визначений період нарахування пені, проте нарахований до стягнення з відповідача розмір пені значно перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що суперечить вищевказаній імперативній нормі.

Суд самостійно здійснив розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство"; за розрахунком суду, належна до стягнення сума пені становить 52,88 грн.

За наведених обставин та правових норм, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф". Судові витрати.

Згідно з приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в сумі 391,12 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 2, 13, 74, 77, 86, 123, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф" до Фізичної особи-підприємця Дутки Галини Іванівни про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.11.2020 № 08-20 у розмірі 18518, 33 грн, з яких: 3138,70 грн - основна заборгованість, 15379,63 грн. - пеня задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дутки Галини Іванівни , АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легенда Ф", Площа Ринок, 18, м. Івано-Франківськ, 76008 (ідентифікаційний код 32606203) - основний борг в сумі 3138 (три тисячі сто тридцять вісім) грн 70 коп., пеню в сумі 52 (п`ятдесят дві) грн 88 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) грн 12 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.07.2021.

Суддя Л.М. Неверовська