СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. Справа № 913/266/20(915/1388/16)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників:

Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" - Пилипа В.М., довіреність б/н від 31 грудня 2020 року, свідоцтво серія ЧН №000253 від 22 грудня 2017 року;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" - Українець С.В., довіреність б/н від 01 серпня 2020 року, свідоцтво №001388 від 13 липня 2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський", м. Миколаїв на рішення Господарського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року (суддя Масловський С.В., м. Харкові, повний текст складено 24 лютого 2021 року) у справі № 913/266/20(915/1388/16),

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", м. Сєвєродонецьк,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський", м. Миколаїв,

про стягнення 31032418,87 грн,

в межах справи №913/266/20

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл", м. Київ,

до боржника: Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", м.Сєвєродонецьк,

про банкрутство,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" про стягнення заборгованості у сумі 31032418,87 грн, з яких: 2089232,07 грн - 3% річних, 19890774,32 грн - збитки від інфляції та 9052412,50 грн - проценти за користування кредитом за кредитними договорами від 28 жовтня 2004 року №12-041037, від 25 жовтня 2006 року №12-061008, від 22 лютого 2008 року №12-080201.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" умов кредитного договору від 28 жовтня 2004 року №12-041037, від 25 жовтня 2006 року №12-061008, від 22 лютого 2008 року №12-080201, невиконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року у справі №915/938/13.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №915/1388/16.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13 червня 2018 року, у справі № 915/1388/16 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" на користь позивача 8653686, 09 грн процентів за користування грошовими коштами, 1869440, 98 грн 3% річних, 19779911, 83 грн інфляційних втрат та 234360,00 грн судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14 листопада 2018 року у справі №915/1388/16 замінено позивача Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж".

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №915/1388/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" задоволено частково; рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 червня 2018 року у справі № 915/1388/16 скасовано; справу №915/1388/16 направлено до Господарського суду Миколаївської області на новий розгляд.

Скасовуючи рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року у справі №915/1388/16 та направляючи справу на новий розгляд, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що суди дійшли передчасного висновку, що позивач є правонаступником ПАТ "Укрінбанк" з посиланням на ідентичність ідентифікаційного коду юридичних осіб ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" та витяг зі статуту ПАТ "Укрінком", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком", оформленого протоколом №6 від 28 березня 2017 року. Суд касаційної інстанції вказав про необхідність врахування правової позиції щодо інституту правонаступництва викладену у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в справі №910/8117/17 від 03 серпня 2018 року та у постанові Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року №910/7828/17.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Південно Західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2020 року, матеріали справи №915/1388/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" про стягнення заборгованості в загальній сумі 31032418,87 грн за кредитними договорами №12-041037 від 28 жовтня 2004 року, №12-061008 від 25 жовтня 2006 року, №12-080201 від 22 лютого 2008 року передано до Господарського суду Луганської області для розгляду спору по суті в межах справи № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія".

Рішенням Господарського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року у справі №913/266/20(915/1388/16) позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" на користь ПАТ "Українська інноваційна компанія": заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2004 року №12-041037 в сумі 39331,94 грн (в тому числі: 3% річних в розмірі 2787,96 грн, інфляційні нарахування в розмірі 36543,98 грн); заборгованість за кредитним договором від 25 жовтня 2006 року №12-061008 в розмірі 2168437,29 грн (в тому числі: 3% річних в розмірі 1054207,58 грн, інфляційні нарахування в розмірі 1114229,71 грн); заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2008 року №12-080201 в розмірі 9414923,66 грн (в тому: числі 3% річних в розмірі 813785,51 грн, інфляційні нарахування в розмірі 8601138,15 грн) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 174340,39 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року у справі №915/938/13, яким стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" загальну суму заборгованості у розмірі 16664903,52 грн за кредитними договорами. При розгляді спору суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією юридичною особою, а відтак ПАТ "Українська інноваційна компанія" є належним кредитором за кредитними правочинами. При дослідженні відповідної обставини місцевий господарський суд вказав про відсутність підстав для врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 грудня 2019 року у справі №925/698/16, оскільки: 1)відповідна постанова не є остаточною у вирішенні справи; 2)такі правові висновки не мають преюдиціального значення при розгляді даного спору.

Одночасно судом першої інстанції дійшов висновку про:

-безпідставність позовної вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за кредитним договором №12-061008 від 25 жовтня 2006 року за період з 11 липня 2013 року по 20 жовтня 2017 року; відсотків за користування кредитом за кредитним договором №12-080201 від 22 жовтня 2008 року за період з 11 липня 2013 року по 20 жовтня 2017 року виходячи з положень статті 1050 Цивільного кодексу України, 625 Цивільного кодексу України,

-відмову в задоволені вимоги в частині стягнення 3% річних на інфляційних нарахувань за період з 11 липня 2013 року по 19 грудня 2013 року на підставі ч.4 статті 267 Цивільного кодексу України.

ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" із рішенням місцевого господарського суду не погодилося та звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає про незаконність рішення суду першої інстанції з підстав неврахування того, що матеріали справи не містять доказів правонаступництва ПАТ "Українська інноваційна компанія" за ПАТ "Український інноваційний банк".

Детально рух справи на стадії апеляційного перегляду справи відображено в процесуальних документах Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16 червня 2021 року у справі № 913/266/20(915/1388/16) розгляд справи відкладено на 05 липня 2021 року о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132.

У судове засідання, яке відбулось 05 липня 2021 року, з`явились належні представники сторін.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

28 жовтня 2004 року між АТ "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Алекс Юг" (наразі ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський") укладено кредитний договір №12-041037, відповідно до якого банк надав позичальнику довгостроковий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з одномоментною заборгованістю на кредитному рахунку у сумі не перевищуючій 4220000, 00 грн.

25 жовтня 2006 року між АТ "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Алекс Юг" (наразі ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський") укладено кредитний договір №12-061008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін по 24 жовтня 2011 року з лімітом кредитної лінії 5226000,00 грн.

22 лютого 2008 року між АТ "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Алекс Юг" (наразі ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський") укладено кредитний договір №12-080201, відповідно до якого банку надав позичальнику кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін з 22.02.2008 по 19.02.2016 з лімітом кредитної лінії в сумі 6600000,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами №12-041037 від 28 жовтня 2004 року, №12-061008 від 25 жовтня 2006 року та №12-080201 від 22 лютого 2008 року, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року у справі №915/938/13, яке було змінено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31 березня 2015 року було стягнуто з відповідача на користь ПАТ "Український інноваційний банк" загальну суму заборгованості у розмірі 16664903,52 грн.

Звертаючись з позовною заявою ПАТ "Українська інноваційна компанія" зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами станом на момент звернення до суду не виконав, кредит не повернув та не сплатив відсотки за користування кредитом. У зв`язку з цим просить у судовому порядку відповідно до умов кредитних договорів, статті 625, статті 1048 Цивільного кодексу України додатково стягнути проценти за користування кредитом, інфляційні нарахування та 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про таке.

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Алекс-Юг" (правонаступником якого є ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський") укладено:

-28 жовтня 2004 року кредитний договір № 12-041037 (кредитний договір № 12-041037), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику довгостроковий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з одномоментною заборгованістю на кредитному рахунку у сумі не перевищуючій 4 220 000 грн на строк з 28 жовтня 2004 року по 24 жовтня 2008 року, з 28 жовтня 2004 року по 27 січня 2005 року ЗАТ "Алекс-Юг" здійснює плату за користування кредитом за ставкою 21 (двадцять один) відсоток річних, з 28 січня 2005 року по 24 жовтня 2008 року ЗАТ "Алекс-Юг" здійснює плату за користування кредитом за ставкою 25 (двадцять п`ять) відсотків річних.

Відповідно до:

-п. 1.1 Кредитного договору № 12-041037 Банк надає в користування Позичальнику довгостроковий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з одномоментною заборгованістю на кредитному рахунку у сумі не перевищуючій 4 220 000, 00 грн, на умовах, визначених цим кредитним договором, з метою поповнення основних та обігових коштів, необхідних для виконання 3-го етапу реконструкції приміщень бізнес-центру "Олександрівський" та проведення поточної господарської діяльності на строк з 28.10.2004 року по 24.10.2008 року.

-п. 1.2, 1.2.1 Кредитного договору № 12-041037 з 28 жовтня 2004 року по 27 січня 2005 року позичальник здійснює плату за користування кредитом за ставкою 21% річних. З 28 січня 2005 року по 24 жовтня 2008 року Позичальник здійснює плату за користування кредитом за ставкою 25% річних.

-п. 2.1 Кредитного договору № 12-041037 кредит надається всією сумою одночасно або окремими частинами по узгодженню сторін цього договору.

-п. 2.2 Кредитного договору № 12-041037 визначений п. 1.1 цього договору обсяг одномоментної заборгованості на кредитному рахунку № НОМЕР_1 Позичальник повинен зменшити за наступним графіком: січень 2006 року - вересень 2008 року по 125 000,00 грн щомісячно, а з жовтня 2008 року - 115 000,00 грн одноразово.

-п. 2.3 Кредитного договору № 12-041037 нарахування відсотків Банком починається з дати перерахування грошових позикових коштів з кредитного рахунку № НОМЕР_2 і закінчується датою їх повернення (зарахування) на цей рахунок.

-п. 2.4 Кредитного договору № 12-041037 сплата відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, здійснюються Позичальником щомісяця з 01 по 10 число місяця, наступного за звітним, та в кінці строку дії цього договору на рахунок № НОМЕР_3 в Миколаївській філії АТ "Укрінбанк", МФО 326580.

-п. 2.6 Кредитного договору № 12-041037 повернення кредиту і сплату відсотків Позичальник проводить шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку № НОМЕР_4 або з іншого рахунку Позичальника, відкритого в будь-якій іншій банківській установі.

-4.2.2 Кредитного договору № 12-041037 при настанні умов, передбачених п. 4.2.3 кредитного договору, невиконанні, неналежному виконанні (порушенні) Позичальником умов кредитного договору Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі заборгованості на кредитному рахунку та сплати нарахованих та/або прострочених відсотків.

-п. 4.2.3 Кредитного договору № 12-041037 Банк має право скористатися правом, передбаченим п. 4.2.2 кредитного договору при настанні наступних умов: прострочення та/або не в повній мірі погашення Позичальником заборгованості за кредитом, згідно встановленого п. 2.2 графіка, та сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами згідно п. 2.4 кредитного договору.

-п. 4.3.3 Кредитного договору № 12-041037 Позичальник зобов`язується сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом, згідно з умовами п. 2.4-2.4.2 цього Договору.

-5.2 Кредитного договору № 12-041037 за порушення строків погашення кредиту чи сплати відсотків за його користування Позичальник сплачує Банку за кожен день прострочення пеню, розраховану в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, виходячи з суми наявної заборгованості за кредитом і відсотками, нарахованими за користування кредитом, на момент виникнення права вимоги.

За період з 03 грудня 2004 року по 11 листопада 2011 року між банком та позичальником укладено 23 Додаткові угоди до Кредитного договору № 12-041037, якими внесено відповідні зміни до Кредитного договору № 12-041037.

Додатковою угодою № 1 від 03 грудня 2004 року передбачено, що з 04 грудня 2004 року позичальник здійснює плату за користування кредитом за ставкою 25% річних.

Додатковою угодою № 3 від 03 березня 2005 року передбачено, що з 01 лютого 2005 року по 30 квітня 2005 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 22% річних, а з 01 травня 2005 року - за ставкою 25% річних.

Додатковою угодою № 4 від 19 травня 2005 року передбачено з 01 травня 2005 року по 31 жовтня 2005 року Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 19, 5% річних, а з 01 листопада 2005 року процентна ставка встановлюється в розмірі 25% річних.

Додатковою угодою № 5 від 01 листопада 2005 року передбачено, що з 01 травня 2005 року по 28 лютого 2006 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 19, 5% річних, а з 01 березня 2006 року процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

У Додатковій угоді № 6 від 03 лютого 2006 року зазначено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити його повне повернення до 24 жовтня 2009 року шляхом перерахування коштів на кредитний рахунок № НОМЕР_5 , відкритий йому в Миколаївській філії АТ "Укрінбанк", МФО 326580.

Додатковою угодою № 7 від 20 лютого 2006 року передбачено, що з 01 березня 2006 року по 31 травня 2006 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 18,5% річних, а з 01 червня 2006 року процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

У Додатковій угоді № 8 від 03 березня 2006 року встановлено, що сплата процентів здійснюється в термін з 25 числа по останній робочий день кожного місяця, за який нараховуються проценти. У разі, якщо за період з 25 числа місяця, за який нараховуються проценти, по останній день місяця відбулися видачі кредитних коштів, банк в останній робочий день місяця здійснює перерахунок суми процентів. Донараховану суму процентів позичальник повинен сплатити у період до п`ятого календарного дня місяця, наступного за місяцем, за який сплачуються проценти.

Додатковою угодою № 9 від 24 травня 2006 року передбачено, що з 01 червня 2006 року по 31 гркдня 2006 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 18% річних, а з 01 січня 2007 року процентна ставка встановлюється у розмірі 21% річних.

Додатковою угодою № 11 від 12 грудня 2006 року передбачено, що з 01 січня 2007 року по 31 березня 2007 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 18% річних, а з 01 квітня 2007 року процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

Додатковою угодою № 12 від 29 березня 2007 року передбачено, що з 01 квітня 2007 року по 30 вересня 2007 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 18% річних, з 01 жовтня 2007 року процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

Додатковою угодою № 13 від 01 жовтня 2007 року передбачено, що з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2008 року включно Позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 17% річних, а з 01 квітня 2008 року процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

Додатковою угодою № 14 від 22 лютого 2008 року передбачено, що у випадку настання події невиконання позичальником зобов`язань по кредитних договорах вся заборгованість позичальника перед Банком на вимогу банку стає строковою до стягнення.

Додатковою угодою № 15 від 04 червня 2008 року передбачено що з 04 червня 2008 року по 24 жовтня 2009 року позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 20 % річних.

Додатковою угодою № 16 від 27 березня 2009 року передбачено, що позичальник зобов`язаний погасити залишок заборгованості по кредитному договору № 12-041037 від 28 жовтня 2004 року в сумі 1 000 000, 00 грн по кредитному рахунку № НОМЕР_5 щомісячно рівними частинами протягом останніх 5 місяців дії кредитного договору, починаючи з 01 червня 2009 року по 24 жовтня 2009 року: червень 2009 року - 200 000, 00 грн, липень 2009 року - 200 000, 00 грн, серпень 2009 року - 200 000, 00 грн, вересень 2009 року - 200 000,00 грн, жовтень 2009 року - 200 000,00 грн.

Додатковою угодою № 18 від 16 квітня 2009 року встановлено, що з 16 квітня 2009 року Банк встановлює Позичальнику ліміт по довгостроковому кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з одномоментною заборгованістю на кредитному рахунку у сумі, не перевищуючій 1 000 000,00 грн.

Додатковою угодою № 18 від 21 жовтня 2009 року встановлено, що з 21 жовтня 2009 року по 24 жовтня 2010 року позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 25% річних, а також встановлено, що позичальник зобов`язаний погасити залишок заборгованості по кредитному договору № 12-041037 від 28 жовтня 2004 року в сумі 600 000, 00 грн, на кредитному рахунку № НОМЕР_5 згідно вказаного графіку зниження ліміту заборгованості по кредитній лінії.

Додатковою угодою № 19 від 12 листопада 2009 року передбачено, що у випадку настання події невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 28 жовтня 2004 року та додаткових угодах вся заборгованість позичальника перед Банком на вимогу банку стає строковою до стягнення.

Додатковою угодою № 20 від 29 квітня 2010 року передбачено, що позичальник зобов`язаний погасити залишок заборгованості по кредитному договору № 12-041037 від 28 жовтня 2004 року в сумі 350 000, 00 грн по кредитному рахунку № НОМЕР_5 згідно вказаного графіку зниження ліміту заборгованості по кредитній лінії (по 24 жовтня 2011 року).

Додатковою угодою № 21 від 12 жовтня 2010 року встановлено, що граничним терміном повернення кредиту є 24 жовтня 2011 року з урахуванням встановленого ліміту кредитної лінії у сумі 350 000, 00 грн, а також передбачено порядок та строки нарахування та сплати відсотків.

Додатковою угодою № 23 від 11 листопада 2011 року дію кредитного договору пролонговано по 24 грудня 2012 року. Встановлено, що з 11 листопада 2011 року по 24 грудня 2012 року позичальник здійснює плату за користування кредитом із розрахунку 20 % річних. Граничним терміном повернення кредиту є 24 грудня 2012 року згідно з вказаним графіком зниження ліміту.

- 25 жовтня 2006 року кредитний договір № 12-061008 (кредитний договір № 12-061008), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін по 24 жовтня 2011 року з лімітом кредитної лінії 5 226 000,00 грн, з процентною ставкою 18 відсотків річних з 25 жовтня 2006 року по 25 січня 2007 року включно, 21 відсоток річних з 26 січня 2007 року по 24 жовтня 2011 року.

Відповідно до:

-п. 3.1, 3.2.1 Кредитного договору № 12-061008 Банк надає Позичальнику Кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін по 24 жовтня 2011 року з лімітом кредитної лінії 5 226 000,00 грн. Кредит використовується позичальником на поповнення обігових коштів для реконструкції приміщень бізнес-центру "Олександрівський" - будівництво мансардного поверху та для здійснення іншої господарської діяльності.

-п. 3.4.1 Кредитного договору № 12-061008 позичальник сплачує Банку проценти в розмірі із розрахунку:

- 18% річних у гривнях з 25 жовтня 2006 року по 25 січня 2007 року включно;

- 21% річних у гривнях з 26 січня 2007 року по 24 жовтня 2011 року.

Вказані проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі фактичної календарної кількості днів в році і підлягають сплаті на дату платежів по процентах за кредитом в гривнях на рахунки, вказані в п. 5.1.3 цього договору.

-п. 5.1.3 Кредитного договору № 12-061008 Банк зобов`язується відкрити Позичальнику рахунки в гривнях:

№9004 для обліку заборгованості по кредиту;

№9001 для сплати процентів;

№9003 для сплати комісії за оформлення кредитного договору;

№9004 для сплати комісії за невикористання кредиту.

-п. 5.2.5 Кредитного договору № 12-061008 у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, також у разі прийняття рішення про зменшення позичальником статутного капіталу Банк має право дострокового погашення заборгованості за Договором, відшкодування збитків, та звернути стягнення на предмет застави чи інше майно, яке належить Позичальнику.

-п. 5.3.2 Кредитного договору № 12-061008 Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі у порядку, визначеному п. 3.2, 3.4, 3.5, 3.6, 4.1 цього Договору та забезпечити приведення у відповідність розміру заборгованості за кредитом ліміту кредитної лінії згідно з умовами п. 3.1 та 3.5.1 цього Договору.

-п. 6.2 Кредитного договору № 12-061008 якщо виникла і триває подія невиконання зобов`язань, сума кредиту, нараховані проценти, а також інші суми, нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню (сплаті), про що Банк письмово повідомляє позичальника.

-п. 6.2.1 Кредитного договору № 12-061008 у випадку настання події невиконання Позичальником зобов`язань щодо своєчасного погашення (повного чи часткового) кредитної заборгованості по кредитній лінії, відкритій банком позичальнику згідно кредитного договору № 12-041037 від 28 жовтня 2004 року, вся заборгованість позичальника перед банком на вимогу банку стає строковою до стягнення.

-п. 7.3 Кредитного договору № 12-061008 у разі порушення строків сплати процентів за кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

-п. 7.4 Кредитного договору № 12-061008 у разі порушення граничного терміну повернення кредиту з урахуванням встановленого цим договором ліміту кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів існування простроченої заборгованості, починаючи з дати її виникнення до дати повернення Кредиту (чи приведення у відповідність розміру заборгованості за кредитом ліміту кредитної лінії згідно з умовами п. 3.1, 3.5.1) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно з Графіком повернення суми кредиту (Додаток 1 до даного кредитного договору) за період з листопада 2007 року по жовтень 2009 року Позичальнику необхідно повернути 1 200 000, 00 грн по 50 000, 00 грн щомісячно, з листопада 2007 року по вересень 2011 року - 3 910 000, 00 грн по 170 000, 00 грн щомісячними платежами, а з жовтня 2011 року - 116 000, 00 грн одноразово.

За період з 23 січня 2007 року по 11 листопада 2011 року між банком та позичальником укладено 14 Додаткових угод до Кредитного договору № 12-061008.

Додатковою угодою № 1 від 23 січня 2007 року передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі із розрахунку 18% річних у гривнях з 25 жовтня 2006 року по 31 березня 2007 року включно та 21% річних у гривнях з 01 квітня 2007 року по 24 жовтня 2011 року.

Додатковою угодою № 2 від 29 березня 2007 року передбачено сплату відсотків в розмірі 18% річних з 25 жовтня 2006 року по 30 вересня 2007 року, 21% річних - з 01 жовтня 2007 року по 24 жовтня 2011 року.

Додатковою угодою № 3 від 17 серпня 2007 року змінено ліміт кредитної лінії в розмірі 8 588 748, 00 грн, а також передбачено, що Позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі 18% річних з 25 жовтня 2006 року по 31 січня 2008 року, 21% річних - з 01 лютого 2008 року по 24 жовтня 2011 року. Граничним терміном повернення кредиту є 24 жовтня 2011 року.

Додатковою угодою № 4 від 01.10.2007 року передбачено сплату 17% річних з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2008 року та 21% річних з 01 квітня 2008 року по 24 жовтня 2011 року.

Додатковою угодою № 5 від 16 листопада 2007 року передбачено сплату 17% річних з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2008 року та 21% річних з 01 квітня 2008 року по 24 жовтня 2014 року.

Додатковою угодою № 7 від 04 червня 2008 року передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі із розрахунку: - 18% річних з 25 жовтня 2006 року по 30 вересня 2007 року включно; - 17% річних з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2008 року включно; - 21% річних з 01 квітня 2008 року по 03 червня 2008 року включно; - 20% річних з 04 червня 2008 року по 24 жовтня 2014 року.

Додатковою угодою № 11 від 12 жовтня 2010 року передбачено, що датою платежів по процентах за кредитом є період з 01 по 10 число включно кожного наступного місяця, за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту. У разі, якщо 10 число місяця є святковим та неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих відсотків, в перший робочий день, який слідує за 10 числом місяця. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією в розмірі 20% річних. Додатковою угодою № 11 дію кредитного договору пролонговано на термін по 30 жовтня 2016 року.

Додатковою угодою № 12 від 01 грудня 2010 року передбачено, що нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті кредиту з 01 по 10 число кожного наступного місяця, за місяцем нарахування процентів та остаточним поверненням кредиту шляхом перерахування з поточного рахунку на рахунок № НОМЕР_6 в МФ АТ "Укрінбанк", код ЄДРПОУ банку (філії) 23411102, код банку (філії) в системі електронних платежів (МФО) 326580. У разі, якщо 10 число місяця є святковим та неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих відсотків, в перший робочий день, який слідує за 10 числом місяця. Граничним терміном повернення кредиту є 30 жовтня 2016 року. Погашення кредиту здійснюється згідно з графіком з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, який наведений в Додатку № 6 до кредитного договору.

Додатковою угодою № 14 від 11 листопада 2011 року передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією в розмірі 19% річних

- 22 лютого 2008 року кредитний договір № 12-080201 (кредитний договір № 12-080201), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін з 22 лютого 2008 року по 19 лютого 2016 року з лімітом кредитної лінії в сумі 6 600 000 грн, позичальник сплачує банку проценти в розмірі із розрахунку 17 процентів річних.

Відповідно до:

-п. 3.1, 3.2.1 Кредитного договору № 12-080201 відповідно до положень та умов цього договору Банк надає Позичальнику Кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на термін з 22 лютого 2008 року по 19 лютого 2016 року з лімітом кредитної лінії в сумі 6 600 000, 00 грн. Кредит використовується позичальником на поповнення обігових коштів для реконструкції приміщень бізнес-центру "Олександрівський" - будівництво мансардного поверху над трьохповерховою частиною будівлі та для здійснення іншої господарської діяльності.

-п. 3.4.1 Кредитного договору № 12-080201 Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі із розрахунку 17% річних у гривнях.

Вказані проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі фактичної календарної кількості днів в році і підлягають сплаті на дату платежів по процентах за кредитом в гривнях на рахунки, вказані в п. 5.1.3 цього договору.

-п. 5.1.3 кредитного договору № 12-080201 Банк зобов`язується відкрити Позичальнику рахунки в гривнях

№005 для обліку заборгованості по Кредиту,

№9001 для сплати процентів,

№ НОМЕР_7 для сплати комісії за оформлення кредитного договору,

№9004 для сплати комісії за невикористання кредиту.

-п. 5.2.5 Кредитного договору № 12-080201 у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, також у разі прийняття рішення про зменшення позичальником статутного капіталу Банк має право дострокового погашення заборгованості за Договором, відшкодування збитків, та звернути стягнення на предмет застави чи інше майно, яке належить Позичальнику.

-п. 5.3.2 Кредитного договору № 12-080201 Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі у порядку, визначеному п. 3.2, 3.4, 3.5, 3.6, 4.1 цього Договору та забезпечити приведення у відповідність розміру заборгованості за кредитом ліміту кредитної лінії згідно з умовами п. 3.1 та 3.5.1 цього Договору.

-п. 6.2 Кредитного договору № 12-080201 якщо виникла і триває подія невиконання зобов`язань, сума кредиту, нараховані проценти, а також інші суми, нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню (сплаті), про що Банк письмово повідомляє позичальника.

-п. 7.3 Кредитного договору № 12-080201 у разі порушення строків сплати процентів за кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

-п. 7.4 Кредитного договору № 12-080201 у разі порушення граничного терміну повернення кредиту з урахуванням встановленого цим договором ліміту кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів існування простроченої заборгованості, починаючи з дати її виникнення до дати повернення Кредиту (чи приведення у відповідність розміру заборгованості за кредитом ліміту кредитної лінії згідно з умовами п. 3.1 та п. 3.5.1) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

За період з 10 жовтня 2008 року по 11 листопада 2011 року між банком та позичальником укладено 13 Додаткових угод до кредитного договору № 12-080201.

Додатковою угодою № 1 від 10 жовтня 2008 року встановлено сплату відсотків з 01 листопада 2008 року в розмірі 20% річних .

Додатковою угодою №7 від 16 квітня 2009 року Банком встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 6 542 630, 00 грн на термін по 19 лютого 2016 року.

Додатковою угодою № 9 від 12 листопада 2009 року передбачено, що у випадку настання події невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 28 жовтня 2004 року та додаткових угодах вся заборгованість позичальника перед Банком на вимогу банку стає строковою до стягнення.

Додатковою угодою № 10 від 12 жовтня 2010 року зазначено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією в розмірі 20% річних. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Нараховані проценти сплачуються на рахунок № НОМЕР_8 в МФ АТ "Укрінбанк". Прострочені проценти у сумі 350 202, 58 грн. Позичальник зобов`язується погасити протягом 3 місяців, починаючи з вересня 2010 року наступним чином: вересень 2010 року - 116 735,00 грн, жовтень 2010 року - 116 735, 00 грн, листопад 2010 року - 116 732, 58 грн.

Додатковою угодою № 11 від 01 грудня 2010 року передбачено, що нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті кредиту з 01 по 10 число (включно) кожного наступного місяця, за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом перерахування з поточного рахунку на рахунок № НОМЕР_9 в МФ АТ "Укрінбанк", код ЄДРПОУ банку (філії) 23411102, код банку (філії) в системі електронних платежів (МФО) 326580.

Додатковою угодою № 13 від 11 листопада 2011 року передбачено сплату Позичальником відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 19% річних.

Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з положеннями ч.3 статті 346 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 2 статті 10561 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року у справі №915/938/13 з ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" на користь ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення ПАТ "Український інноваційний банк" стягнуто 16664903,52 грн заборгованості за зазначеними кредитними договорами та 68820,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено та викладено його резолютивну частину в наступній редакції: уточнені заявою від 16 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення ПАТ "Український інноваційний банк" задоволено у повному обсязі; стягнуто з ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" на користь ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення ПАТ "Український інноваційний банк":

а) за кредитним договором №12-041037 від 28 жовтня 2004 року:

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 72790,00 грн;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 24141,90 грн;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 5973,92 грн;

б) за кредитним договором №12-061008 від 28 жовтня 2006 року:

- борг в сумі 7238000,00 грн;

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 1923565,90 грн;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 51206,43 грн;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 137681,84 грн.

в) за кредитним договором №12-080201 від 22 лютого 2008 року:

- борг в сумі 6278921,45 грн;

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 793262,13 грн;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 102207,36 грн;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 37152,59 грн, а також

г) 68820,00 грн понесених витрат на сплату судового збору за подання позову.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, ПАТ "Українська інноваційна компанія" відповідно до умов договору, статті 625 ЦК України, статті 1048 ЦК України просить стягнути 3% річних, інфляційні нарахування та відсотки за користування кредитом.

З правового аналізу статей 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

Таким чином, в розумінні вищезазначених положень договору та законодавства, правом на стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, наділений чинний кредитор, яким за умовами договорів та рішення у справі №915/938/13 є Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк".

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №659/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії проблемних" строком на 180 днів.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22 березня 2016 року Правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

13 липня 2016 року наглядовою радою ПАТ "Український інноваційний банк" ініційовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів, на яких прийнято рішення про перейменування ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ", змінене місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію його статуту, змінені види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено "діяльність комерційних банків", за КВЕД: 64.19) та призначені голова правління і члени правління. Державна реєстрація відповідних змін до установчих документів банку була проведена цього ж дня приватним нотаріусом (реєстраційна дія № 2038947).

Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 13 липня 2016 року ПАТ "УКРІНКОМ" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ", яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16 визнано протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі №826/1162/16 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 залишені без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва залишена без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/5325/16 від 29 квітня 2016 року залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16 та ухвалу Київського адміністративного суду від 14 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року у справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №826/5325/16 залишено без змін.

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРІНКОМ" від 28 березня 2017 року знову змінена назва акціонерного товариства на ПАТ "Українська інноваційна компанія", реєстрація здійснена 03 квітня 2017 року (реєстраційна дія № 0007396).

Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 18 березня 2017 року ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "УКРІНКОМ" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ "УКРІНКОМ" та ПАТ "Український інноваційний банк".

Постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення; у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", ОСОБА_2 , про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постанова Верховного Суду України була мотивована тим, що провадження у даній справі було розпочате акціонером, який є власником простих іменних акцій в розмірі 0,0003%, а тому рівень його зацікавленості та сутність інтересу в діяльності банку якісно відрізняється від акціонера банку, який може бути ініціатором оскарження дій чи бездіяльності Національного Банку України

14 грудня 2017 року Окружний адміністративний суд м. Києва постановою по справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія", визнав незаконним та скасував Постанову Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Постановою від 20 лютого 2018 року по справі №826/14033/17 Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у справі №826/14033/17 від 09 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні касаційних скарг, залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року щодо визнання незаконним та скасування Постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду було встановлено, що ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "УКР/ІН/КОМ" є однією і тією ж юридичною особою з урахуванням проведеної зміни найменування та вказано, що відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчать про обставини правонаступництва між ПАТ "УКР/ІН/КОМ" та ПАТ "Укрінбанк", також ПАТ "УКР/ІН/КОМ" довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи, а зміна організаційно правової форми не відбувалась, тому відсутній факт реорганізації юридичної особи, в ході якої згідно зі статтями 27, 28 Закону України "Про банки і банківську діяльність" необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від Національного Банку України.

З огляду на викладене позивач зазначає, що у даному випадку мало місце транслятивне (підсумоване) правонаслідування юридичної особи, враховуючи зміну назви, збереження ідентифікаційного коду юридичної особи та вступ у цивільний оборот нової, замість правопопередника із збереженням обсягу правосуб`єктності в порядку правонаступництва, і ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією юридичною особою.

Господарський суд Луганської області визнав таку позицію ПАТ "Українська інноваційна компанія" обґрунтованою, зазначивши, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" є належним кредитором за вищезазначеним правочином.

Однак колегія суддів, погоджується з аргументами апелянта та зазначає про безпідставне незастосування місцевим господарським судом висновків Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 10 грудня 2019 року у справі №925/698/16, де розглядалась виключна правова проблема, вирішення якої має суттєве значення для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема про обсяг прав та обов`язків ПАТ "Українська інноваційна компанія" як правонаступника банківської установи у кредитно-банківських, цивільних, депозитних та інших правовідносинах.

Вказане обґрунтовується таким.

У разі припинення діяльності суб`єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу (частини перша та третя статті 25 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України)).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 та 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частини перша статті 14 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина п`ята статті 5 Господарського кодексу України (далі ГК України)).

Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правом в інших формах.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (частина третя статті 202 ГК України). Припинення зобов`язання регулюється главою 50 ЦК України.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (частини перша та четверта статті 104 ЦК України).

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам (абзац сороковий частини першої статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання (частина третя статті 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди НБУ та за умови відкликання банківської ліцензії. Ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо НБУ після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. В іншому випадку НБУ відмовляє в погодженні згідно з пунктом 2.4. глави 2 розділу III Положення про заходи впливу.

Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено НБУ до категорії проблемних або неплатоспроможних, НБУ та Фонд вживають щодо нього заходи, передбачені Законом про банки та Законом про гарантування вкладів (згідно із статтею 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Правління банку зобов`язане протягом трьох робочих днів інформувати НБУ, зокрема про: про кандидатуру на призначення на посаду керівника банку, зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку, наявність хоча б однієї з підстав для віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних або для відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, припинення банківської діяльності (згідно із пунктами 1, 2, 5 та 6 частини першої статті 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження НБУ. Перелік документів та порядок погодження змін до статуту банку встановлюються НБУ. НБУ приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів. НБУ в установленому ним порядку вносить відповідний запис до Державного реєстру банків після проведення державної реєстрації змін до установчих документів (частини четверта та шоста-восьма статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Погодження змін, що вносяться до статутів банків, регулюються, зокрема главою 1 розділу VII Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08 вересня 2011 року № 306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2011 року за № 1203/19941 (далі - Положення про ліцензування банків).

Погодження призначення та визначення відповідності професійної придатності та ділової репутації керівників банку, керівника підрозділу внутрішнього аудиту (у разі їх зміни) регулюється главою 3 розділу VII Положення про ліцензування банків. Зокрема, відповідно до пункту 1.8 глави 1 розділу VII Положення про ліцензування банків банк у разі зміни свого найменування зобов`язаний у новій редакції статуту зробити запис про правонаступництво банку з новим найменуванням щодо передачі йому всього майна, прав і зобов`язань банку з попереднім найменуванням.

Документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати переліку вимог, передбаченому частиною першою статті 15 Закону про держреєстрацію, зокрема установчі документи банків, інших юридичних осіб, які згідно із законом підлягають погодженню (реєстрації) відповідно Національним банком України, іншими державними органами, подаються з відміткою про їх погодження відповідним органом (пункт 10).

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України (частина перша статті 4 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Цим завданням кореспондує мета банківського нагляду, визначена у частині першій статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а також мета банківського регулювання, визначена у частині першій статті 55 Закону України "Про національний банк України".

Банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України (далі також НБУ), спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких НБУ здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку (абзац четвертий статті 1 Закону України "Про національний банк України").

Метою Закону про гарантування вкладів є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Фонд та НБУ співпрацюють з метою забезпечення стабільності банківської системи України і захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків.

З цією метою Фонд і НБУ укладають договір про співпрацю, який передбачає засади співробітництва цих установ у процесі регулювання і нагляду за діяльністю банків, застосування до них заходів впливу, інспекційних перевірок банків, здійснення заходів з виведення неплатоспроможних банків з ринку (частина перша статті 55 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (частина перша статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Особливості передачі активів і зобов`язань неплатоспроможного банку визначені статтею 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У разі відповідності банку, який віднесений до категорії неплатоспроможних, критеріям, встановленим нормативно-правовими актами Фонду, виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання, в якому зазначено, що найменш витратним способом виведення банку з ринку є ліквідація банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому Законом про гарантування вкладів, та подає НБУ пропозицію щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації такого банку. У такому разі тимчасова адміністрація припиняється у день отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (згідно із частиною другою статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відшкодування вкладникам коштів за їх вкладами після прийняття рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку з підстав, передбачених частиною другою статті 77 (відкликання банківської ліцензії) Закону України "Про банки і банківську діяльність" закріплене статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка також передбачає відповідне набуття Фондом статусу кредитора відповідного банку. Завершує Фонд відповідні виплати у день подання документів для внесення до Єдиного реєстру запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Не допускається втручання органів державної влади та інших державних органів чи їх посадових та службових осіб, будь-яких юридичних чи фізичних осіб у виконання функцій і повноважень Національного банку, Ради Національного банку, Правління Національного банку чи службовців Національного банку інакше, як в межах, визначених Конституцією України та Законом про НБУ (частина перша статті 53 Закону України "Про національний банк України").

Цьому положенню кореспондує частина сьома статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосовно гарантій незалежності Фонду. Органам державної влади і органам місцевого самоврядування забороняється будь- яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов`язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків, передбачених законом.

Шкода, заподіяна банку внаслідок такого втручання, підлягає відшкодуванню у порядку, визначеному законом (частини четверта та п`ята статті 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Законодавче регулювання питань, пов`язаних з виконанням НБУ своїх функцій, установлюється або змінюється виключно Законом України "Про національний банк України".

Зміна положень Закону про НБУ може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до Закону України "Про національний банк України" (частина третя статті 53 Закону України "Про національний банк України").

Відповідно до змісту положень банківського законодавства лише реорганізація банку передбачає правонаступництво.

Способи реорганізації банку передбачені статтею 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

До реорганізації не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.

Зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно- правової форми, виключення з його назви слова "банк", виключення з видів його діяльності "діяльності комерційних банків" (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону України "Про акціонерні товариства").

Отже, в результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не утворилась.

Власники ПАТ "Український інноваційний банк", приймаючи рішення про відмову від "банківської діяльності", висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої статтею 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", погодження якої з боку НБУ неможливе в силу чинності у відповідного банку статусу проблемного, що відповідає як статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" так і пункту 2,4 глави 2 розділу III Положення про заходи впливу.

Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з НБУ. Відповідного погодження не встановлено.

Разом з тим банківським законодавством, зокрема статтями 16 та 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність", також передбачено інформування та погодження з НБУ змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін НБУ. Однак весь обсяг організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не погоджувався НБУ, попри те, що таке погодження є обов`язковим.

Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку.

Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частини третьої статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пункту 3.1 глави 3 розділу III Положення про заходи впливу, ліквідація банку ані за ініціативою НБУ, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.

Отже, незалежно від того чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з НБУ відповідно до вимог банківського законодавства.

Відповідна вимога є обов`язковою незалежно від чинності Постанови НБУ про неплатоспроможність банку, Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, Постанови НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, Рішення Фонду про ліквідацію банку.

Правочину між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНКОМ" щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") не доведено.

Відповідно до банківського законодавства (частини 6 статті 38, частини першої та п`ятої статті 52 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") Фонд забезпечує вимоги кредиторів банку за рахунок реалізації вимог банку до боржників.

Реорганізація банку в іншу особу, або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, а за наявності прогалин в законодавчому регулюванні загальним принципам законодавства, в першу чергу спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності. Не можуть ставитись діями однієї особи під загрозу система банківського нагляду встановлена банківським законодавством, та реалізація мети цього законодавства. Виведення банку з ринку шляхом виключення слова "банк" з його назви та "банківської діяльності" з видів його діяльності законом не передбачено.

Попри те, що закон не містить прямої заборони вказаних рішень керівників банку як таких, здійснення цього без узгодження з НБУ не відповідає загальним принципам банківського законодавства. Якщо юридична особа бажає припинити банківську діяльність, то вона має як банк вийти з ринку за процедурами, які передбачені законодавством, що регулює здійснення банківської діяльності в Україні, для виведення банку з ринку під наглядом НБУ та за участю Фонду.

Рішення про здійснення змін у статуті відповідного банку є підставою для державної реєстрації цих змін лише за умови дотримання встановленої законом процедури погодження таких змін.

Порушення такого порядку не відповідає публічному порядку, а також ставить під загрозу гарантовані права інших осіб, передбачені законодавством.

Ураховуючи те, що ПАТ "Український інноваційний банк" не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ "Українська інноваційна компанія", останнє не набуло прав банку.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі №925/698/16 від 10 грудня 2019 року, належним суб`єктом, уповноваженим представляти банк у спірних правовідносинах після запровадження у банку тимчасової адміністрації, є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до положень п. 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1-4 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 302, 303 ГПК України і статей 13, 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", можна зробити висновок, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

При розгляді даного спору Господарський суду Луганської області необґрунтовано врахував висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09 серпня 2019 року, не застостосувавши висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 925/698/16 від 10 грудня 2019 року, який має перевагу при використанні правозастосовчої практики.

Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові № 925/698/16 від 10 грудня 2019 року, необхідно розглядати як вирішення виключної правової проблеми, дослідження якої має суттєве значення для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема про обсяг прав та обов`язків ПАТ "Українська інноваційна компанія" як правонаступника банківської установи у кредитно-банківських, цивільних, депозитних та інших правовідносинах. Такі висновки є актуальними незалежно від того, чи є постанова Великої палати Верховного Суду остаточною у вирішенні справи.

Не спростовують актуальність таких висновків й посилання суду першої інстанції на ухвалу Третьої колегії суддів Другої сенату Конституційного Суду України у справі № 3- 88/2020(175/20) від 03 червня 2020 року та постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/2144/16 від 25 листопада 2020 року, адже у них жодним чином не йдеться про нівелювання здійснених висновків Великою Палатою Верховного Суду.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що висновки у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 925/698/16 від 10 грудня 2019 року для даної справи мають значення не як преюдиція, а як правозастосування, що є не тотожним за своїм змістом. Суд першої інстанції відійшов від запропонованого правозастосування Великої Палати Верховного Суду без будь-якого обґрунтування такого відступлення по суті, обмежившись лише твердженням про неостаточність такої постанови.

Ураховуючи наведене колегія суддів зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є чинним кредитором за кредитними договорами, а відтак не є належним позивачем у такому спорі, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права, що спричинило неправильне вирішення спору.

У зв`язку з цим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року скасуванню в частині задоволення позовних вимог, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" судові витрати понесені апелянтом при поданні апеляційної скарги, підлягають відшкодуванню позивачем в силу приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.2 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 ГПК України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" (місцезнаходження: вул. Нікольська, буд. 25, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний номер 30397293) задовольнити.

Рішення Господарського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року у справі №913/266/20(915/1388/16) скасувати в частині стягнення з ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" на користь ПАТ "Українська інноваційна компанія": заборгованості за кредитним договором від 28 жовтня 2004 року №12-041037 в сумі 39331,94 грн (в тому числі: 3% річних в розмірі 2787,96 грн, інфляційні нарахування в розмірі 36543,98 грн); заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2006 року №12-061008 в розмірі 2168437,29 грн (в тому числі: 3% річних в розмірі 1054207,58 грн, інфляційні нарахування в розмірі 1114229,71 грн); заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року №12-080201 в розмірі 9414923,66 грн (в тому: числі 3% річних в розмірі 813785,51 грн, інфляційні нарахування в розмірі 8601138,15 грн).

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ідентифікаційний номер 05839888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" (місцезнаходження: вул. Нікольська, буд. 25, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний номер 30397293) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 134 820,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя М.М. Слободін