ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. Справа№ 910/54/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Зубець Л.П.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромінь" та Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Ковтун С.А.) від 15.03.2021 (повний тест складено 26.03.2021) у справі №910/54/21, а також апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва (суддя Ковтун С.А.) від 08.04.2021 (повний тест складено 21.04.2021) у справі №910/54/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромінь"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 516 239,70 грн,

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» (далі також - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства «Гарантований покупець» (далі також - Державне підприємство) про стягнення 516786,16 грн, з яких: 159606,61 грн пені, 238006,19 грн штрафу, 40396,13 грн 3% річних, 78777,23 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» 53056,52 грн пені, 79 335,40 грн штрафу, 40 285,76 грн 3% річних, 78 777,23 грн інфляційних втрат, 7 743,60 грн судового збору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» з Державного бюджету 8,20 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано встановленими судом обставинами неналежного виконання відповідачем обов`язків за договором щодо своєчасного проведення розрахунків за придбану електроенергію за «зеленим» тарифом, а також наявністю підстав для зменшення заявлених до стягнення сум пені та штрафу у порядку статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволенно частково. Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» 10 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду вмотивовано встановленими судом обставинами відповідності більшої частини вчинених адвокатом дій, в рамках наданої професійної правничої допомоги, критеріям розумності та співмірності складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягом послуг тощо.

Не погодившись із прийнятим у справі рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21 в частині стягнення 53 056,52 грн пені, 79 335,40 грн штрафу, 40 285,76 грн 3% річних, 78 777,23 грн інфляційних втрат, 7 743,60 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Державне підприємство наголошує на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невідповідності висновків суду фактичним обставинам. Так, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують дату отримання відповідачем актів купівлі-продажу, тому позивачем не обґрунтовано дати виникнення зобов`язання з оплати.

За доводами Державного підприємства, з огляду на існуючу нову модель енергоринку, джерелом надходження коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за «зеленим» тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК «Укренерго» послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Одночасно, змістом зазначених послуг є забезпечення виконання спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго» та Гарантованим покупцем. Забезпечити виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму встановленого Законом та Порядком неможливо, з огляду на вартість електроенергії. Тобто, задовольняючи позовні вимоги суд мав встановити виконання НЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків з оплати послуг за спірний період і на користь Гарантованого покупця. Відсутність доказів оплати виключає можливість задоволення вимог і у справі, що розглядається судом.

Заявник апеляційної скарги також вказує на неврахування судом під час ухвалення рішення норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, за якими визначено інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Гарантованого покупця перед позивачем за договором, а саме відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Також місцевим господарським судом не було застосовано статтю 614 Цивільного кодексу України щодо звільнення від відповідальності Гарантованого покупця, оскільки як вже зазначалось, основним джерелом оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом є кошти, що надходять від НЕК «Укренерго» в оплату послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії. У свою чергу, заборгованість останнього за послуги за період січень-жовтень 2020 станом на 29.12.2020 складає 29,273 млрд. грн. Отже, на переконання апелянта, наявні підстави для звільнення його від відповідальності шляхом зменшення заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат до 1 грн.

Судом першої інстанції не застосовано приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1, 2 статті 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій. За аргументами Державного підприємства, специфіка спірних правовідносин, фінансовий стан підприємства, характер його діяльності, що не пов`язана з отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків, у той час як дії Товариства спрямовані на отримання додаткового прибутку за рахунок державного підприємства.

Апелянтом також заявлено клопотання про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з фінансовим становищем державного підприємства.

27.04.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та, згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному складу суду, передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав не виконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України та не надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 5 657,73 грн. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 5 657,73 грн.

17.05.2021 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано доказ сплати судового збору у розмірі 5 657,73 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 та призначено справу до розгляду на 17.06.2021.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» про покладення на нього 10 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати покласти на позивача. Крім цього, просить суд відстрочити йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з фінансовим становищем державного підприємства.

В обгрунтування вимог за апеляційною скаргою, наголошує на неправильному застосуванні судом норм статей 2, 7,13, 73, 74, 86, 126, 129, 202, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Судом не враховано, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу не відповідають принципам розумності, є неробгрунтованими та явно завищеними. Враховуючи предмет та підстави позову, спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників спору, Гарантований покупець переконаний, що кількість годин, витрачених для надання послуг, відображена у звіті, а також їх вартість є явно завищеними.

Судом залишено поза увагою, що адвокат Ігнатенко представляє інтереси контрагентів Гарантованого покупця у більш, ніж 10 аналогічних справах.

Судом не взято до уваги постанову Верховного суду у справі №9901/264/19 від 04.11.2019, у якій наголошено про відсутність підстав для кваліфікації наданих адвокатом стороні послуг з оформлення позовної заяви, засвідчення додатків до неї, надання реквізитів для оплати судового збору як наданої саме правничої допомоги. Отже, і витрати на здійснення таких видів робіт не можуть бути покладені на іншу сторону.

Судом також залишено поза увагою численну практику Верховного суду у аналогічних справах, за якою, при визначенні відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію реальності таких витрат, критерію розумності їхнього розміру, як і фактичного понесення стороною цих витрат, та обгрунтованості їх розміру.

Оскаржуване додаткове рішення наведеним критеріям не відповідає.

17.05.2021 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколу передачі справи (апеляційної скарги) раніше визначеному складу суду передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/20139/20. Об`єднано апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 в одне апеляційне провадження. Розгляд справи №910/54/21 призначено на 17.06.2021.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21 та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування вимог за апеляційною скаргою, Товариство вказує на неправильне застосування судом статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України. Судом, при зменшенні заявлених до стягнення розміру штрафних санкцій до 30 % не встановлено виключних обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення, не встановлено реального майнового стану учасників спору, не забезпечено балансу інтересів обох сторін. Суд також дійшов помилкового висновку про те, що ступінь вини відповідача не пов`язаний з умислом.

27.04.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 апеляційну скаргу без руху, з підстав не виконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України та не надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 0,12 грн. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 0,12 грн.

25.05.2021 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано доказ сплати судового збору у розмірі 0,12 грн. Відповідна заява надіслана на адресу суду засобом поштового зв`язку 21.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» та Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021, а також апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 в одне апеляційне провадження. Розгляд справи №910/54/21 призначено на 17.06.2021.

08.06.2021 Державним підприємством «Гарантований покупець» подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 вирішено провести судове засідання, призначене на 17.06.2021, з використанням системи відеоконференцзв`язку.

10.06.2021 Державним підприємством «Гарантований покупець» подано заяви про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а саме, Національну комісію, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», Кабінет Міністрів України.

15.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» подано відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

15.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» подано відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване додаткове рішення без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 відмовлено ДП «Гарантований покупець» у задоволенні клопотань про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме, ПрАТ «НЕК «Укренерго», Кабінету Міністрів України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у зв`язку з недоведенням ДП «Гарантований покупець» обставин впливу рішення суду у даній справі на права та/або обов`язки ПрАТ «НЕК «Укренерго», КМ України та НКРЕКП.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.06.2021 у справі №910/54/21, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Руденко М.А., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» та Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 та Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Зубець Л.П. Призначено наступне судове засідання щодо розгляду справи №910/54/21 на 01.07.2021 року на 14:30.

25.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення ДП «Гарантований покупець», у яких відповідач наголошує на тому, що обумовлене статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України зменшення заявленого до стягнення розміру належить до дискреціних повноважень суду першої інстанції. Крім цього, ДП «Гарантований покупець» зроблено підбірку правових позицій Верховного суду, у яких предметом розгляду також було клопотання боржника державного сектора економіки про зменшення розміру нарахованих за договором штрафних санкцій. Відповідачем вкотре наголошено на неможливості своєчасного розрахунку з огляду на порушення НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань перед підприємством. Додатково вказує на те, що кількість виробників електроенергії за «зеленим тарифом» за даними Реєстру становить 895 суб`єктів господарювання. За заявами виробників електричної енергії порушено провадження у 143 справах на загальну суму ,67 грн. У зв`язку з цим, додаткове фінансове навантаження на ДП «Гарантований покупець» призведе до порушення механізму оплати вартості електричної енергії її виробникам за «зеленим тарифом», як і механізм забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України.

Також, 25.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ДП «Гарантований покупець» на відзив ТОВ «Технопомінь» на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста від 15.03.2021. У запереченнях підприємство спростовуючи доводи викладені позивачем у відзиві наполягає на тому, що саме з дати отримання ним підписаних актів купівлі-продажу електроенергії виникає обов`язок з оплати поставленного товару. Одночасно, таке зобов`язання є складним, оскільки у ньому хоча і не безпосередньо, але бере участь НЕК «Укренерго».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 вирішено провести судове засідання, призначене на 01.07.2021, з використанням системи відеоконференцзв`язку.

Частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Одночасно, згідно з частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» та апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021, заслухавши пояснення представників сторін у цій частині, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила таке.

20.12.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» (виробник за «зеленим» тарифом) та державне підприємство (далі -ДП) «Гарантований покупець» уклали договір № 1400/01 (далі - Договір), відповідно до умов якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2.2 Договору купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства виробника за «зеленим» тарифом в балансуючій групі виробників за «зеленим» тарифом.

Відповідно до реєстру учасників балансуючої групи виробників за зеленим тарифом, який розміщений у відкритому доступі на офіційному сайті ДП «Гарантований покупець» за посиланням «https://www.gpee.com.ua/», товариство з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» входить до балансуючої групи виробників за «зеленим» тарифом.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Договору виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені НКРЕКП, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 1 порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За нормою частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні за змістом положення містяться у статті 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зазначене кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, внаслідок укладення Договору між сторонами, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

При цьому, порядок здійснення цих прав, як і строки виконання відповідних обовязків, а саме, обов`язку Державного Підприємства провести відповідні розрахунки за поставлену електричну енергію за «зеленим тарифом» врегульовані не тільки умовами договору, загальними положеннями Цивільного кодексу України, а й Порядком купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641

Так, пункт 8.3 Порядку встановлює, що фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

Згідно з пунктами 7.1, 7.2 Порядку адміністратор комерційного обліку (надалі - АКО) на другий робочий день після розрахункового дня надає гарантованому покупцю сертифіковані дані комерційного обліку електричної енергії про погодинні обсяги відпуску та споживання електричної енергії кожною генеруючою одиницею продавців гарантованому покупцю, у яких гарантований покупець купує електричну енергію. Обсяг відпуску електричної енергії, а також обсяг відбору генеруючими одиницями продавців у гарантованого покупця електричної енергії, що надійшла із зовнішніх мереж на власні потреби по кожній генеруючій одиниці продавців, у кожному розрахунковому місяці визначається на основі даних, що надаються гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку.

Розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцем електричної енергії врегульовано розділом 10 Порядку.

Зокрема, п. 10.1 Порядку передбачено, що:

- до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію;

- до 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Згідно з п. 10.2 Порядку з урахуванням положень глави 8 цього порядку гарантований покупець протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

Відповідно до п. 10.3 Порядку після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі-продажу відповідно до пункту 10.2 цієї глави, підписаних з його сторони, продавець повертає протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, гарантованому покупцю один примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони.

Пунктом 10.4 Порядку встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Таким чином Порядком встановлені чіткі імперативні строки та терміни виконання відповідачем свого зобов`язання зі сплати поставленої позивачем електричної енергії.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору, позивач та відповідач підписали такі акти купівлі-продажу:

від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 321050,87 грн.,

від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 555199,68 грн.,

від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 832351,25 грн.,

від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 681579,85 грн.,

від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 658503,22 грн.,

від 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 793853,92 грн.;

від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 729850,84 грн.,

від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 583002,56 грн.,

від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 304951,61 грн.

З огляду на положення п. 10.4 Порядку, Державне підприємтво повинно було здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів у такі строки:

- до 24.03.2020 за лютий 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у лютому 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 20.03.2020 № 715)

- до 04.05.2020 за березень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у березні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 902);

- до 29.05.2020 за квітень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у квітні 2020 року затверджений постановою НКРЕКП від 27.05.2020 № 995);

- до 26.06.2020 за травень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у травні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1211);

- до 24.07.2020 за червень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у червні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 22.07.2020 № 1435);

- до 21.08.2020 за липень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у липні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 19.08.2020 № 1600);

- до 25.09.2020 за серпень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у серпні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 23.09.2020 № 1740);

- до 23.10.2020 за вересень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у вересні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 21.10.2020 № 1939);

- до 24.11.2020 за жовтень 2020 року (розмір вартості послуги, наданої гарантованим покупцем у жовтні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 20.11.2020 № 2138).

Отже, на час розгляду справи судом першої інстанції, строк виконання Державним підприємством зобов`язань з оплати поставленої Товариством потягом лютого 2020 року - вересня 2020 року електричної енергії є таким, що настав.

Однак, матеріали справи не містять доказів оплати поставленої електичної енергії як у повному обсязі, так і у встановлені строки.

Зокрема, остаточний розрахунок за отриману електричну енергію у лютому 2020 року було здійснено тільки 15.05.2020, остаточний розрахунок за отриману електричну енергію у серпні 2020 року було здійснено тільки 01.10.2020, остаточний розрахунок за отриману електричну енергію у вересні 2020 року було здійснено тільки 11.11.2020.

За інші спірні періоди остаточний розрахунок станом на 30.11.2020 (дата, визначена Товариством у позові) не проведено і заборгованість становить:

за березень 2020 року - 296052,01 грн,

за квітень 2020 року - 793746,28 грн,

за травень 2020 року - 650326,4 грн,

за червень 20920 року - 632769,83 грн,

за липень 2020 року - 765673,64 грн,

за жовтень 2020 року - 133526,48 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.6 Договору Державне підприємство несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку.

Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватись додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки виробника за «зеленим» тарифом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За встановлених судом обставин неналежного виконання ДП «Гарантований покупець» зобов`язань за договором 20.12.2019 № 1400/01 в частині своєчасного та повного розрахунку за вироблену електроенергію за «зеленим» тарифом, колегія суддів вважає обгрунтованим звернення ТОВ «Технопромінь» до суду із вимогами про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Так, за розрахунком позивача, перевіреним також і судом апеляційної інстанції, до стягнення з відповідача підлягають:

159170,52 грн. пені;

238006,19 грн. штрафу;

40285,76 грн. 3% річних;

78777,23 грн. інфляційних втрат.

Одночасно, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ДП «Гарантований покупець» заявило клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат до 1 грн.

Розглянувши це клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення 159170,52 грн. пені та 238006,19 грн. штрафу на 70 %, а саме, з 159170,52 грн пені до 53056,52 грн пені, та з 238006,19 грн до 79335,40 грн штрафу відповідно.

Щодо 3% річних та інфляційних втрат, то суд першої інстанції не знайшов підстав для зменшення заявлених до стягнення сум.

Переглядаючи судове рішення першої інстанції у цій частині, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Так, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України(справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі № 904/4083/18 Верховний Суд підкреслив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Слід зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/17.

Як убачається з матеріалів справи, клопотання відповідача про зменшення розміру пені обґрунтовано неспіврозмірністю або відсутністю збитків, понесених позивачем, значним розміром неустойки, фінансовим становищем боржника та значною кількістю зобов`язань перед третіми особами, складною ситуацією в державі та негативним економічним становищем, заборгованістю контрагентів перед відповідачем, вжиттям останнім заходів з виконання зобов`язання, неприбутковістю діяльності відповідача, виконанням гарантованим покупцем спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електроенергії для населення, фактичним виконанням зобов`язання.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтовано:

- неспіврозмірністю (відсутністю) збитків, понесених позивачем (відсутністю доказів понесення збитків);

- фінансовим становищем боржника та значною кількістю зобов`язань перед третіми особами (гарантованим покупцем здійснюється пропорційна оплата виробникам за «зеленим» тарифом, тобто неповна оплата електричної енергії перед одним виробником є свідченням наявності такої неоплати також щодо решти інших);

- виконанням відповідачем спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електроенергії для населення;

- складною ситуацією в державі та негативним економічним становищем;

- заборгованістю контрагентів перед відповідачем (заборгованість НЕК «Укренерго» з оплати вартості послуги станом на 02.09.2020 склала 20,35 млрд. грн);

- вжиттям відповідачем заходів з виконання зобов`язання;

- неприбутковістю (діяльність відповідача не пов`язана з отриманням прибутку, здійснюється виключно на виконання спеціальних обов`язків);

- фактичним виконанням зобов`язання (відповідачем постійно здійснюються оплати електричної енергії в оплату спірного періоду).

Суд першої інстанції частково задовольняючи клопотання ДП «Гарантований покупець» виходив з того, що стан виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем зумовлена певними об`єктивними обставинами, про що свідчать не тільки темпи накопичення відповідачем боргів перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яким є також позивач у цій справі, а й запровадження державою з серпня 2020 року інших механізмів фінансування вартості електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (Закон України від 21.07.2020 № 810-ІХ). Ці обставини, за висновком суду першої інстанції, вказують на ступінь вини відповідача у ситуації, що склалась, і яка зумовила звернення позивача до суду із позовом, як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Крім того, волевиявлення відповідача щодо укладення Договору зумовлено законодавчими приписами, якими встановлено механізм розрахунків, зміна якого за згодою сторін є неможливою. Отже, правовідносини щодо проведення розрахунку між сторонами визначаються імперативним впливом держави.

У свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції, оцінюючи обґрунтованість як доводів ДП «Гарантований покупець» про наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій до 1 грн, так і доводи ТОВ «Технопромінь» про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у повному обсязі, враховує, що відповідач є державним підприємством, на якого державою покладено спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, відповідно до статуту відповідача майно підприємства є державною власністю, функції з управління якою виконує Кабінет Міністрів України, який передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, специфіку відносин, що існують на ринку електричної енергії, а також ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у спірний період.

Переглядаючи рішення місцевого суду у контексті зменшення ним заявлених до стягнення сум неустойки, колегія суддів відхиляє доводи ТОВ «Технопромінь» про те, що у відповідача у розпорядженні наявна достатня кількість грошових коштів для сплати нарахованих штрафних санкцій у повному обсязі. Зокрема, наявним у матеріалах справи Балансом (звітом про фінансовий стан) на 30.09.2020 за 9 місяців підтверджується отримання ДП «Гарантований покупець» надходження від відсотків за залишками коштів на поточних рахунках у розмірі 26366000,00 грн, а на кінець звітного періоду, у відповідача на рахунках обліковувались кошти у розмірі 16767000,00 грн. Відповідно до Балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2020, на кінець періоду на рахунках відповідача обліковуються грошові кошти у розмірі 95367000,00 грн. До того ж, ДП «Гарантований покупець» отримано від контрагентів 592000,00 грн неустойки, що також підтверджується Балансом (звітом про фінансовий стан) на 30.09.2020.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи Баланси (звіти про фінансові результати) відповідача у справі, ТОВ «Технопромінь», втім, звернуло увагу лише на дохідні частини Балансу. При цьому, ним не взято до уваги ті частини балансу, які містять обсяг зобов`язань (заборгованість) контрагентів перед ним, обсяг відрахувань за податковою складовою, на оплату праці тощо. У зв`язку з цим, висновок про наявність у ДП «Гарантований покупець» коштів для погашення нарахованих сум є передчасним.

Колегія суддів також залишає поза увагою доводи позивача про неврахування судом фінансового стану позивача, на підтвердження якого також було надано Оборотно-сальдову відомість ТОВ «Технопромінь» по рахунку №63, виконання ним зобов`язань з оплати поставленої електроенергії зі значним простроченням (понад 100 днів), а також нарахування штрафних санкцій у розмірі, що у 6 разів меший за розмір основного боргу. Так, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечуєтьмя той факт, що відповідач постійно сплачує кошти в рахунок існуючого боргу, і судом зменшено заявлені до стягнення суми штрафних санкцій до 30%, а інфляційні втрати та 3% річних було присуджено до стягнення у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись із доводами позивача про те, що укладення договору за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України і встановлення неустойки у розмірі визначеному таким типовим договором вказує на обгрунтованість сум та безумовні підстави для їх стагнення у судовому порядку. Так, приписи статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України не обмежують суд у праві зменшити заявлений до стягнення розмір штрафних санкцій, за умови встановлення ним обставин, достатніх за висновком суду для застосування такого зменшення.

У апеляційній скарзі ТОВ «Технопромінь» мотивовано наголошено на тому, що право на неустойку виникає у кредитора незалежно від наявності збитків. Разом з цим, суд не позбавлений права та можливості з`ясовувати під час розгляду питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки і той негативний вплив, який завданий кредитору та іншим учасникам відносин неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором, у тому числі і у розрізі наявності збитків.

Не можуть бути враховані під час апеляційного перегляду і доводи позивача про заявлення ДП «Гарантований покупець» до стягнення з НЕК «Укренерго» штрафних санкцій у розмірі, що значно перевищує розмір неустойки у справі, що переглядається, оскільки, за відсутності задоволення таких вимог, відсутні підстави стверджувати, що ці обставини впливають на майновий стан сторони у справі.

Судом апеляційної інстанції також враховано, що порушення виконання зобов`язань за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, у тому числі ТОВ «Технопромінь», принаймні доказів зворотного матеріали справи не містять.

З огляду на це, здійснене судом першої інстанції зменшення неустойки матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін та унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.

Щодо тверджень відповідача про те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - НЕК «Укренерго»), яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання слід зазначити наступне.

За умовами Договору саме відповідач взяв на себе зобов`язання купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку.

Таким чином, саме відповідач є зобов`язаною особою за виконання обов`язку щодо здійснення своєчасних розрахунків за куплену в позивача електричну енергію.

При цьому, колегія суддів вважає, що невиконання обов`язку третіми особами перед відповідачем не звільняє його від виконання обов`язку за укладеним Договором щодо повної та своєчасної оплати вартості обсягу виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки вказані обставини не визначені ні законодавством, ні умовами укладеного договору як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

З урахуванням викладеного, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються твердження скаржника про те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим тарифом» та покладення на нього відповідальності за несвоєчасне виконання цього зобов`язання. Відтак, відсутні підстави для з`ясування судом ступеня виконання НЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків з оплати послуг за спірний період на користь Гарантованого покупця. Такі обставини не входять до предмета доказування спору у справі, що переглядається. Доводи Державного підприємства і у цій частині є безпідставними.

Щодо тверджень відповідача про те, що виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу 5 років слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Разом з тим, наразі відсутній розроблений Кабінетом Міністрів України, поданий до Верховної ради України та прийнятий останньою законопроект щодо відшкодування заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Таким чином, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відсутній будь-який нормативний акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Державного підприємства «Гарантований покупець» перед позивачем, ніж передбачено Договором та Порядком.

З цих же підстав колегію суддів апеляційної інстанції відхиляються аналогічні доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо погашення заборгованості шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами Державного підприємства про те, що строк виконання зобов`язання Відповідача є таким, що не настав, як і з твердженнями відповідача про те, що у позовній заяві не наведено та не підтверджено доказами дати надходження на адресу Гарантованого покупця актів купівлі-продажу електричної енергії спірних періодів після підписання їх Позивачем.

Так, у силу умов договору та Положень порядку, остаточний розрахунок за придбану гарантованим покупцем товарну продукцію здійснюється після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, що в свою чергу, враховуючи наявні у матеріалах справи підписані позивачем та відповідачем акти, а також те, що постановами НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк виконання зобов`язання з оплати придбаної продукції на момент звернення з позовом є таким, що настав.

Колегією суддів також відхиляються доводи як ДП «Гарантований покупець», так і ТОВ «Технопромінь» про неправильне застосування судом частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частин 1, 2 статті 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки при зменшенні заявлених до стягнення сум неустойки (пені та штрафу) до 30 % судом враховано специфіку спірних правовідносин, фінансовий стан підприємств - учасників спору, характер господарської діяльності ДП «Гарантований покупець», що не пов`язана з отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків.

Судом також мотивовано відхилено клопотання ДП «Гарантований покупець» про наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, оскільки матеріали справи не містять сукупності тих виключних обставин, наявність яких у справі №902/417/18 дозволила Верховному Суду постановою від 18.03.2020 зменшити нараховані до стягнення суми 3% річних.

Отже, за результатами здійсненого колегією суддів апеляційного розгляду справи, суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд, розглядаючи справу по суті заявлених вимог, повно та всебічно дослідив матеріали справи та доводи сторін, застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права, якими врегульовано ці правовідносини, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду. Підстави для його скасування - відсутні.

У зв`язку з чим, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» та апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 - задоволенню не підлягають.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021, заслухавши пояснення представників сторін у цій частині, дослідивши докази, проаналізувавши дотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, колегія суддів встановила таке.

28.02.2020 між Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» (виконавець) та ТОВ « Технопромнь» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (далі також - Договір від 28.02.2020) за пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.

За пунктом 2 договору від 28.02.2020, виконавець надає клієнту правову допомогу у тому числі шляхом:

складення проектів процесуальних документів, клопотань, заяв, скарг, претензій та позовних заяв тощо;

представництва інтересів клієнта в судах будь-якої юрисдикції та будь-якої інстанції, з усіма правами, наданими стороні або іншій особі, що бере участь у справі .

За пунктом 5.1 договору від 28.02.2020, за послуги згідно цього договору клієнт сплачує виконавцю гонорар в наступних розмірах:

1200,00 грн за одну годину роботи старшого парнтера Об`єднання;

1000,00 грн за одну годину роботи партнера Об`єднання;

800,00 грн за одну годину роботи адвоката Об`єднанння.

Відповідно до пункту 5.2. договору від 28.02.2020, надані послуги оформляються актами виконаних робіт, що готуються виконавцем або щомісячно або протягом дії цього договору, або по факту виконання конкретного замовлення (послуги) чи участі у конкретній судовій справі. Такі акти клієнт негайно зобов`язаний підписувати та направляти на адресу виконавця.

Пунктом 6.1. договору від 28.02.2020 сторони погодили, що оплата виконуваних виконавцем робіт (наданих послуг) здійснюється клієнтом на протязі трьох робочих днів з моменту отримання рахунка виконавця.

Матеріали справи містять Детальний опис робіт (послуг) від 18.03.2021, виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Технопромінь» до ДП «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості (справа №910/54/21):

1. Аналіз документів наданих клієнтом та підготовка від імені ТОВ «Технопромінь» проекту позовної заяви про стягнення з ДП «Гарантований покупець» штрафних санкцій за період лютий-листопад 2020 року. Тривалість - 2 год. 30 хв, загальна сума - 2500,00 грн.

2. Складання проекту обгрунтованого розрахунку сум, що стягуються ТОВ «Технопромінь» з ДП «Гарантований покупець», а саме визначення розміру штрафних санкцій за період лютий-листопад 2020 року станом на 30.11.2020. Тривалість - 1 год. 00 хв, загальна сума - 1000,00 грн.

3. Складання уточненого розрахунку сум, що стягуються у справі №910/53/21 за позовом ТОВ «Технопромінь» до ДП «Гарантований покупець» станом на 30.11.2020, дата складання - 04.02.2021. Тривалість - 0 год. 12 хв, загальна сума - 200,00 грн.

4. Складання заяви про зменшення розміру позовних вимог у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 18 хв, загальна сума - 300,00 грн.

5. Складання відповіді на відзив ДП «Гарантований покупець» у справі №910/54/21. Тривалість - 2 год. 30 хв, загальна сума - 2500,00 грн.

6. Складання і подання до суду клопотання про розгляд справи №910/54/21 у судовому засіданні з повідомленням сторін та проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Тривалість - 0 год. 21 хв, загальна сума - 350,00 грн.

7. Складання і подання до суду клопотання про направлення електронних копій документів по справі №910/54/21 на електронну пошту адвоката. Тривалість - 0 год. 09 хв, загальна сума - 150,00 грн.

8. Складання і подання до суду заяви про надання доступу до електронних матеріалів справи №910/54/21. Тривалість - 0 год. 06 хв, загальна сума - 100,00 грн.

9. Участь у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 22.02.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 12 хв, загальна сума - 200,00 грн.

10. Складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 04.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн.

11. Складання і направлення до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки у справі №910/54/21. Тривалість - 1 год. 00 хв, загальна сума - 1000,00 грн.

12. Складання і подання до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про залучення до участі у справі №910/54/21 у якості третьої особи НЕК «Укренерго». Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн.

13. Складання і подання до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про залучення до участі у справі №910/54/21 у якості третіх осіб НКРЕКП та Кабінету Міністрів України. Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн.

14. Участь у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 04.03.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 36 хв, загальна сума - 600,00 грн.

15. Складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 15.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн.

16. Участь у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 15.03.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 51 хв, загальна сума - 850,00 грн.

17. Складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн.

Надання виконавцем зазначених у Детальному описі робіт (послуг) від 18.03.2021 послуг, прийняття та оплата їх клієнтом підтверджуються:

рахунком від 21.12.2020 №00596 на загальну суму - 3500,00 грн на оплату виконаних робіт (наданих послуг) з (1) аналізу документів наданих клієнтом та підготовка від імені ТОВ «Технопромінь» проекту позовної заяви про стягнення з ДП «Гарантований покупець» штрафних санкцій за період лютий-листопад 2020 року. Тривалість - 2 год. 30 хв, загальна сума - 2500,00 грн, (2) складання проекту обгрунтованого розрахунку сум, що стягуються ТОВ «Технопромінь» з ДП «Гарантований покупець», а саме визначення розміру штрафних санкцій за період лютий-листопад 2020 року станом на 30.11.2020. Тривалість - 1 год. 00 хв, загальна сума - 1000,00 грн.

платіжним дорученням від 27.01.2021 №2135 ТОВ «Технопомінь» перерахувало АО «Греца та партнери» 3500,00 грн як оплату за надані за рахунком від 21.12.2020 №000596 послуги.

актом виконаних робіт №000596 від 31.12.2020 підтверджено надання виконавцем та прийняття клієнтом наданих послуг на загальну суму 3500,00 грн.

рахунком від 10.03.2021 №000777 на загальну суму - 6900,00 грн на оплату виконаних робіт (наданих послуг) з (1) складання уточненого розрахунку сум, що стягуються у справі №910/53/21 за позовом ТОВ «Технопромінь» до ДП «Гарантований покупець» станом на 30.11.2020, дата складання - 04.02.2021. Тривалість - 0 год. 12 хв, загальна сума - 200,00 грн, (2) Складання заяви про зменшення розміру позовних вимог у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 18 хв, загальна сума - 300,00 грн, (3) складання відповіді на відзив ДП «Гарантовани й покупець» у справі №910/54/21. Тривалість - 2 год. 30 хв, загальна сума - 2500,00 грн, (4) складання і подання до суду клопотання про розгляд справи №910/54/21 у судовому засіданні з повідомленням сторін та проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Тривалість - 0 год. 21 хв, загальна сума - 350,00 грн, (5) складання і подання до суду клопотання про направлення електронних копій документів по справі №910/54/21 на електронну пошту адвоката. Тривалість - 0 год. 09 хв, загальна сума - 150,00 грн, (6) складання і подання до суду заяви про надання доступу до електронних матеріалів справи №910/54/21. Тривалість - 0 год. 06 хв, загальна сума - 100,00 грн, (7) участь у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 22.02.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 12 хв, загальна сума - 200,00 грн, (8) складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 04.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн, (9) складання і направлення до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки у справі №910/54/21. Тривалість - 1 год. 00 хв, загальна сума - 1000,00 грн, (10) складання і подання до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про залучення до участі у справі №910/54/21 у якості третьої особи НЕК «Укренерго». Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн, (11) складання і подання до суду письмових заперечень на клопотання відповідача про залучення до участі у справі №910/54/21 у якості третіх осіб НКРЕКП та Кабінету Міністрів України. Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн, (12) участь у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 04.03.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 36 хв, загальна сума - 600,00 грн. (13) складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 15.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн.

платіжним дорученням від 16.03.2021 №2180 ТОВ «Технопомінь» перерахувало АО «Греца та партнери» 6900,00 грн як оплату за надані за рахунком від 10.03.2021 №000777 послуги.

актом виконаних робіт №000777 від 10.03.2021 підтверджено надання виконавцем та прийняття клієнтом наданих послуг на загальну суму 6900,00 грн;

рахунком від 16.03.2021 №000797 на загальну суму - 1350,00 грн на оплату виконаних робіт (наданих послуг) з (1) участі у судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 15.03.2021 у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 51 хв, загальна сума - 850,00 грн, (2) складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 30 хв, загальна сума - 500,00 грн;

платіжним дорученням від 17.03.2021 №2182 ТОВ «Технопомінь» перерахувало АО «Греца та партнери» 1350,00 грн як оплату за надані за рахунком від 16.03.2021 №000797 послуги.

актом виконаних робіт №000797 від 16.03.2021 підтверджено надання виконавцем та прийняття клієнтом наданих послуг на загальну суму 1350,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання АО «Греца та партнери», а саме адвокатом Ігнатенко С.С. ТОВ «Технопромінь» правничої допомоги на загальну суму 11750,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 підкреслила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як убачається із матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача 11750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи ці вимоги, позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 28.02.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на представництво інтересів позивача у справі №910/54/21; рахунки від 31.12.2020 №000596, від 10.03.2021 №000777, від 16.03.2021 №797, акти виконаних робіт від 31.12.2020 № 000596, від 10.03.2021 №000777, від 16.03.2021 №797 на загальну суму 11750,00 грн, платіжні доручення від 27.01.2021 №2135, від 16.03.2021 №2180, від 17.03.2021 №2182 на загальну суму 11750,00 грн та детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи також підтверджується, що заява про покладення на ДП «Гарантований покупець» судових витрат на професійну правничу допомогу подана заявником з дотриманням строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У свою чергу, відповідач під час розгляду справи місцевим господарським судом у окремій заяві заперечив проти стягнення із нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені позивачем витрати не відповідають принципу розумності, є необґрунтованими та явно завищеними.

Аналогічні заперечення викладені і у апеляційній скарзі ДП «Гарантований покупець».

Суд першої інстанції, дотримуючись критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатським об`єднанням та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг дійшов висновку про можливість відшкодування відповідачем позивачу судових витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн.

Надаючи оцінку доводам ДП «Гарантований покупець» та правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судом додаткового рішення, колегія суддів погоджується з наявністю підстав для зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 10500,00 грн, враховуючи, що вартість визначених послуг у пунктах 1, 2, 5, 6, 9, 11-14, 16, 17 Детального опису робіт (послуг), на думку колегії суддів апеляційного суду, є співмірною обсягу наданих послуг, кількості часу, витраченого на надання адвокатом правничої допомоги, складності справи та обсягу матеріалів (доказова та нормативна база) опрацьованих адвокатом під час надання послуг.

Що стосується складання уточненого розрахунку сум, що стягуються у справі №910/53/21 за позовом ТОВ «Технопромінь» до ДП «Гарантований покупець» станом на 30.11.2020, дата складання - 04.02.2021. Тривалість - 0 год. 12 хв, загальна сума - 200,00 грн, складання заяви про зменшення розміру позовних вимог у справі №910/54/21. Тривалість - 0 год. 18 хв, загальна сума - 300,00 грн. На думку колегії суддів, у цій частині понесені витрати, не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача. Так, складнання уточненого розрахунку сум, є наслідком неякісно наданих послуг під час підготовки позовної заяви (позивачем не враховано кількість днів у році). Заява про зменшення розміру позовних вимог, хоча і долучена до матеріалів справи, однак судом не роглядалась.

Що стосується складання і подання до суду клопотання про направлення електронних копій документів по справі №910/54/21 на електронну пошту адвоката. Тривалість - 0 год. 09 хв, загальна сума - 150,00 грн та складання і подання до суду заяви про надання доступу до електронних матеріалів справи №910/54/21. Тривалість - 0 год. 06 хв, загальна сума - 100,00 грн. У цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої існтанцій про те, що такі дії не є такими, що зумовлюють неминучість та необхідність адвокатського втручання, вартість якого повинна бути відшкодована іншою стороною.

Щодо складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 04.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн та складання і подання до суду заяви про участь у судовому засіданні, яке призначено на 15.03.2021 у справі №910/54/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у системі «EasyCon». Тривалість - 0 год. 15 хв, загальна сума - 250,00 грн, то і у цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача понесених позивачем витрат щодо оплати дій адвоката з підготовки однотипних клопотань про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції за наявності попереднього рішення суду про такий формат проведення судових засідань.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення, колегія суддів враховує доводи ДП «Гарантований покупець» про те, що направлення документів до суду, або ж їх подання безпосередньо до суду, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, а тому, не можуть бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача. Така правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 04.11.2019 у справі №9901/264/19.

Колегія суддів також враховує, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19 Верховним судом залишено поза увагою доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення суперечать висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20, відповідно до якого послуги щодо направлення матеріалів до суду та сторонам, виготовлення копії (оформлення документальних матеріалів) не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, з тих підстав, що під час розгляду заяви ПрАТ «Оболонь» щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу як у суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи, скаржником власного розрахунку на спростування обґрунтованості цих витрат надано не було, що відповідає висновкам об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №922/445/19, №902/347/18, №910/906/18, №910/353/19, унеможливлює виокремлення вартості судових витрат на направлення матеріалів до суду та сторонам, виготовлення копії (оформлення документальних матеріалів), які пов`язані із розглядом справи, із загальної суми витрат, витрачених на підготовку заяв і скарг.

У справі, що переглядається, ДП «Гарантований покупець» також не вказує власного розрахунку часу, необхідного, за його висновком, для виконання адвокатом окремих дій, вміщених до Детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як і часу, витраченого адвокатом на направлення та подання до суду відповідних заяв, що унеможливлює, з урахуванням викладених правових позицій Верховного суду, врахування таких доводів судом та зменшення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів також відхиляє доводи ДП «Гарантований покупець» стосовно недоведення позивачем надання йому адвокатом послуг на загальну суму 11750 грн. За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 22.11.2019 у справі №902/347/18, подання договору про надання правової допомоги, ордеру, опису робіт по справі, який містить тривалість та вартість наданих послуг, копії квитанції, що підтверджує оплату наданих послуг, з огляду на положенн статті 74 Господарського процесуального кодексу України є достатнім для підтвердження надання адвокатом послуг у визначеному обсязі, з обумовленою тривалістю та вартістю таких послуг.

Відтак, оскільки сторони в укладеному договорі про надання правової допомоги від 28.02.2020 погодили оплату таких послуг за кожну повну годину роботи адвоката у розмірі 1000,00 грн, то, з урахуванням предмета спору, обсягу зібраних доказів, тривалості судових засідань, змісту поданих заяв по суті, заяв з процесуальних питань та клопотань, а також необхідного часу для їх складання, фактичного обсягу послуг, поведінки сторін, керуючись частинами 5,6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги, у розмірі 10500,00 грн, що підтверджено під час апеляційного провадження.

Доводи апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» цих висновків не спростовують. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що під час ухвалення додаткового рішення у справі суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, відсутні підстави для скасування оскаржуваного відповідачем додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021, як і для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець».

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює оскаржуваних сторонами рішень та не ухвалює нових, судові витрати покладаються судом на заявників апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 267-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромінь" та Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/54/21 - без змін.

2. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/54/21 - без змін.

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.07.2021.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

Л.П. Зубець