ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 липня 2021 року Справа № 903/391/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №903/391/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк, м. Луцьк

до Приватного підприємства Бош-Тепло, м. Луцьк

про стягнення 110 019,46 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

01.06.2021 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 24.05.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк про стягнення з Приватного підприємства Бош-Тепло 110 019,46 грн., з них: 67 573,99 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 200501 від 04.05.2020 товар, 7 459,73 грн. пені, 13 514,80 грн. 20% штрафу, 16 172,07 грн. 27% річних, 5 298,87 грн. збитків, завданих інфляцією.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви Господарському суду Волинської області протягом 5-ти днів з дня одержання цієї ухвали.

10.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк надійшла заява б/н від 10.06.2021 про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази надіслання копії позовної заяви відповідачу (фіскальний чек, службовий чек, опис вкладення у цінний лист).

Ухвалою суду від 14.06.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрити провадження у справі; розгляд справи призначити на 07.07.2021; запропоновано сторонам подати суду: позивачу: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

Представники сторін в судове засідання 07.07.2021 не з`явилися.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 16.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №№483.

Враховуючи п. 4.2. ухвали суду від 14.06.2021, відповідач повинен був подати відзив на позов до 01.07.2021 включно.

Відповідач відзиву на позов суду не подав.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 07.07.2021 було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

04.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк як постачальником та Приватним підприємством Бош-Тепло як покупцем було укладено договір поставки № 200501, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити й передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товари, що пропонуються постачальником до продажу згідно з умовами цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що найменування, кількість, одиниці виміру, асортимент, ціна товару, яку сторони вважатимуть за потрібне узгодити на кожну поставку, вказуються у рахунках-фактурах, які оформлюються постачальником на підставі замовлення покупця, кожен рахунок-фактура є невід`ємною частиною договору.

На кожну партію товару постачальником виписується окремий рахунок (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору підписана сторонами видаткова накладна свідчить про виконання постачальником умов поставки. Датою поставки є дата передачі товару постачальником покупцю, яка є датою підписання видаткової накладної.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за придбаний товар протягом 14 днів з дня отримання товару.

На виконання умов договору поставки № 200501 від 04.05.2020 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 67 573,99 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних №142 від 15.06.2020, №143 від 15.06.2020, №156 від 30.06.2020 (а.с. 19-21).

Відповідач товару не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 67 573,99 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 67 573,99 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару вимога позивача про стягнення з відповідача 67 573,99 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати товару, визначеного договором поставки № 200501 від 04.05.2020, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 7 459,73 грн. пені, 13 514,80 грн. 20% штрафу, 16 172,07 грн. 27% річних, 5 298,87 грн. збитків, завданих інфляцією.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із статтями 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень ч. 4 та 6 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України в п. 2.5. постанови «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у випадку ненадходження від покупця оплати за поставлений товар, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

В пункті 5.5. договору поставки сторони визначили, що:

- відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо стягнення неустойки (штраф та пеня) згідно цього договору становить 3 роки;

- відповідно до ст. 624 Цивільного кодексу України неустойка (штраф та пеня) підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків;

- відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, в п. 5.5. договору його сторонами було узгоджено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж шість місяців, який встановлений п. 6 ст. 232 ГПК України.

Пунктом 4.1 договору узгоджено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за придбаний товар протягом 14 днів з дня отримання товару.

Отже, зобов`язання відповідача оплатити товар на суму 63 218,89 грн. мало бути виконано до 29.06.2020 року включно, а прострочення виконання зобов`язання розпочалося з 30.06.2020 року; зобов`язання відповідача оплатити товар на суму 4 355,10 грн. мало бути виконано до 14.07.2020 року включно, а прострочення виконання зобов`язання розпочалося з 15.07.2020 року.

Звертаючись з позовом до суду позивач на підставі п. 5.3. договору нарахував 6 999 грн. пені за період з 30.06.2020 по 20.05.2021 від суми заборгованості в розмірі 63 218,89 грн. та 460,73 грн. за період з 15.07.2020 по 20.05.2021 від суми заборгованості в розмірі 4 355,10 грн.

Дослідивши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з оплати вартості товару, визначених п. 4.1. договору поставки, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 7 459,73 грн. пені.

Відповідно до п. 5.3. договору у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем на строк понад 20 календарних днів, покупець додатково сплачує штраф в розмірі 20% від вартості поставленого товару.

Позивач на підставі пункту 5.3. договору нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 13 514,80 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати переданого товару більше, ніж на 20 календарних днів, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 13 514,80 грн. (67 573,99 х 20%), нарахованого на підставі п. 5.3. договору, підлягає до задоволення.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 5.6. договору сторони дійшли згоди, що при несвоєчасній оплаті товару незарахована грошова сума є сума, якою користується покупець та належить постачальнику і за час користування постачальник має право нараховувати, а покупець зобов`язаний сплатити постачальнику відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 27 % річних, крім того покупець, на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, в п. 5.6. договору сторони узгодили більший розмір процентів річних, ніж той, який передбачений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок суми процентів річних та збитків, завданих інфляцією, суд встановив, що розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Отже, стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням ним строку виконання зобов`язання з оплати вартості переданого товару підлягає 16 172,07 грн. 27% річних, 5 298,87 грн. збитків, завданих інфляцією.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Бош-Тепло (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Говорова, буд. 2В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінстал Луцьк (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, буд. 48, ) 67 573 грн. 99 коп. заборгованості, 7 459 грн. 73 коп. пені, 16 172 грн. 07 коп. 27% річних, 5 298 грн. 87 коп. збитків, завданих інфляцією, 13 514 грн. 80 коп. штрафу, 2 270 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 09.07.2021.

Суддя І. О. Якушева