ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Справа № 924/826/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 (повний текст складено 26 травня 2021 року, суддя Заярнюк І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплоенерго"

про стягнення 717 360,50 грн. - пені; 124 446,72 грн. - 3% річних; 265 918,19 грн. - інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 відмовлено у задоволенні заяви Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" від 15 лютого 2021 року про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20.

Вказана ухвала мотивована тим, що заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплоенерго" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 та задовольнити заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі прийшов до висновку, що підприємством не подано відповідних доказів покращення матеріально-фінансового становища, які слугували підставою для відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20. Проте, в заяві про відстрочення, підприємством наголошувало на тому, що складний фінансовий стан настав саме через обставини, які не залежать від МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", як то: економічно необгрунтовані тарифи; несправедливий порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання; протиепідеміологічні заходи через КОВІД 19; низька платоспроможність населення тощо.

Скаржник звертає увагу, що в разі виконання судового рішення по даній справі МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" опиниться перед загрозою необхідності закриття підприємства, скорочення працівників та відновлення роботи з початком наступного опалювального сезону, тобто, ні ремонтів, ні підготовки до нового опалювального сезону не відбудеться. Це може призвести до повного припинення діяльності підприємства, його банкрутства та, у зв`язку з цим, відсутності централізованого теплопостачання у більшості житлових будинків, лікарень, шкіл, інших закладів соціальної сфери, підприємств тощо.

З огляду на наведене, МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" не має можливості на сьогоднішній день самостійно виконати у повному обсязі рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у даній справі. Відстрочення надасть можливість поступового виконання рішення та погашення заборгованості. Примусове ж його виконання призведе до накладення арешту на поточні рахунки підприємства, що, як наслідок, паралізує роботу підприємства та призведе до реальної загрози його банкрутства. Враховуючи соціальну значимість підприємства це може призвести також до негативних наслідків для споживачів теплової енергії населення м.Хмельницький, бюджетних установ та інших споживачів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 червня 2021 року у справі №924/826/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 та призначено дату судового засідання на 30 червня 2021 року.

29 червня 2021 року від директора МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника справи.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 частково задоволено позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплоенерго" про стягнення 717 360,50 грн. - пені; 124 446,72 грн. - 3% річних; 265 918,19 грн. - інфляційних втрат. Присуджено до стягнення з Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на користь акціонерного Товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 358 680,25грн. пені; 124 446,72 грн. 3% річних; 265 918,19 грн. інфляційних втрат , 16 615,88 грн. витрат по оплаті судового збору. У решті позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення суду виданий відповідний наказ.

15 лютого 2021 року до господарського суду Хмельницької області надійшла заява Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 на один рік.

Вказана заява обгрунтована тим, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" є захищеним споживачем природного газу в розумінні Закону України "Про ринок природного газу" та є єдиним виробником теплової енергії, надавачем послуг з централізованого опалення у м.Хмельницькому, на підприємство покладено обов`язок безперебійно постачати теплову енергію споживачам протягом опалювального сезону, а у зв`язку з низькою платоспроможністю споживачів теплової енергії, встановлення підприємству НКРЕКП тарифів на теплову енергію в розмірі, що значно нижчий від економічно-обгрунтованого рівня, відсутністю коштів, підприємство буде позбавлене можливості своєчасно ліквідовувати аварійні ситуації, проводити поточні ремонти теплових мереж та технічне обслуговування обладнання котельні і теплових пунктів, своєчасно та якісно надавати комунальні послуги споживачам.

Заявник наголошує, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" нарахування споживачам за послуги з теплопостачання здійснює лише в опалювальний сезон, зв`язку з чим не завжди має можливість провести своєчасну оплату своїх зобов`язань. Відповідач обслуговує понад 56,7 тисяч особових рахунків споживачів, в тому числі фізичних осіб - 54,2 тис., юридичних осіб - 1,6 тис., до складу яких входять 34 медичних закладів, 54 шкільних закладів та 32 дитячі садки. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та заселення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Заборгованість споживачів перед МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" станом на 01 лютого 2021 року становить 190 млн. грн. Підприємство в 2019 та 2020 році оформило кредит - овердрафт в ПАТ АБ "Укргазбанк" і запозичує кошти на виплату заробітної плати працівникам підприємства.

Також стверджує, що діючі тарифи, встановлені НКРЕКП є збитковими внаслідок невідповідності обсягів виробництва теплової енергії в затверджених тарифах фактичному виробництву. Підпунктами 4, 5 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про знесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530- IX на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 строком на один рік. Заявником додано звіт форми 1С-теплопостачання за 2020 рік , копію договору про надання кредиту на умовах овердрафту № 1057/2019/ХмОД- МСБ-0 від 27 вересня 2019 року, договору про надання кредиту на умовах овердрафту №1932/2020/ХмОД- МСБ-0 від 05 листопада 2020 року, довідку про витрати за послуги за 2020 рік, Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води від 09 лютого 2021 року, довідку про дебіторську заборгованість МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" станом на 01 лютого 2021 року.

Розглянувши доводи МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", викладені у заяві про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення. Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (стаття 129-1, пункт 9 частини 1 статті 129).

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (пункт 7 частини 3 статті 2 ГПК України).

Також згідно зі статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у пункті 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі статтею 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, зокрема, у справі "Жовнер проти України", заява № 56848/00, рішення від 29 червня 2004 року, зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК України).

Встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається боржник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо, на думку заявника, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Заявником в обґрунтування скрутного фінансового становища додано звітність форми 1С-теплопостачання за 2020 рік, копію договору про надання кредиту на умовах овердрафту №1057/2019/ХмОД- МСБ-0 від 27 вересня 2019 року, договору про надання кредиту на умовах овердрафту №1932/2020/ХмОД- МСБ-0 від 05 листопада 2020 року, довідку про витрати за послуги за 2020 рік, Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води від 09 лютого 2021 року, довідку про дебіторську заборгованість МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" станом на 01 лютого 2021 року.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що зазначені документи не можуть бути доказами скрутного фінансового становища, оскільки ці обставини свідчать лише про дані щодо узагальнення даних витрат виробництва послуг на виконання наказу Держжитлокомунгоспу України 16 грудня 2004 року.

Доводи заявника про те, що заборгованість споживачів перед МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" станом на 01 лютого 2021 року становить 190 млн. грн., а підприємство в 2019 та 2020 році оформило кредит - овердрафт в ПАТ АБ "Укргазбанк" не можуть слугувати доказом скрутного матеріального становища станом на день розгляду вказаної заяви.

Також відповідачем не подано будь-яких фінансових документів (баланс, звіт про фінансовий стан, довідка про залишок коштів на рахунках) на підтвердження того, що підприємство є збитковим за результатами господарської діяльності із відображенням проміжних даних ведення відповідачем господарської діяльності станом на день розгляду вказаної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі №906/434/17.

Щодо позиції апелянта про те, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" здійснює нарахування споживачам за надані послуги з теплопостачання лише в опалювальний сезон, зв`язку з чим не завжди має можливість провести своєчасну оплату своїх зобов`язань, то варто зазначити, що збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у прийнятій постанові від 27 чрвня 2018 року у справі №813/8842/13-а.

Разом з тим, заявник є комунальним підприємством, а відповідно до статті 42 та абзацу 5 статті 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Зважаючи на вищевикладене, суди обох інстанцій прийшли до висновку, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" до заяви про розстрочку виконання рішення суду не надано відповідних доказів покращення матеріально-фінансового становища, які можуть слугували підставою для розстрочення рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що приймаючи рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 суд врахував, що згідно пункту 1.2. Договору природний газ, що поставляється використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання. Також судом враховуючи статус відповідача, соціальну спрямованість його діяльності щодо безперебійного забезпечення тепловою енергією населення, підприємств, установ та організацій, який не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, статусу відповідача, було застосовано частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України і частину 1 статті 233 Господарського кодексу України та зменшено розмір нарахованої позивачем пені на 50% задля оптимального балансу інтересів сторін у спорі.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20 залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2021 року. Тому, враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище заявника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Колегія суддів зауважує, що визначальним у вирішенні питання про надання відстрочки виконання рішення господарського суду є доведення того факту, що фінансове становища боржника у майбутньому покращиться. Однак, докази надані заявником переважно грунтуються на частковому доведенні скрутного матеріального становища комунального підприємства.

Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води від 09 лютого 2021 року не може свідчити про покращення у майбутньому фінансового становища боржника, оскільки вказаний документ лише підтверджує намір держави на законодавчому рівні врегулювати проблемні питання, та, зокрема, проблему наявності заборгованості. Водночас, доказів фактичного врегулювання вказаного питання заявником не надано.

Крім того, Меморандум містить застереження про те, що у разі якщо в прийнятому Верховною Радою України Закону про домовленості будуть міститися положення, що суперечать положенням, погодженим сторонами у цьому Меморандумі, цей Меморандум втрачає чинність, а зазначені у ньому домовленості вважаються такими, що не були досягнутими.

Положеннями вказаного Меморандуму визначено, що він не може становити, не може вважатися та не може бути розтлумачений як поправка до будь-якого договору чи будь-якого іншого правового документа, відмова від будь-якого права чи вимоги, які будь-хто з підписантів цього Меморандуму має або може мати проти інших сторін, що підписали цей Меморандум, у тому числі від права звернення до суду чи арбітражу для захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, за відсутності конкретних нормативних документів, спрямованих на врегулювання заборгованості з оплати послуг постачання теплової енергії та постачання гарячої води, сам факт декларативного визнання державою існування проблемних питань у даній сфері, не може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення на рік.

Як правильно зазначив місцевий суд, наведені заявником обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище заявника є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки. Крім того, заявником не надано доказів стосовно здійснення необхідних заходів з метою покращення матеріально-фінансового становища, що було вказано заявником у заяві про відстрочення виконання рішення.

Судами також беруться до уваги, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасним виконання зобов`язань.

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України), та обов`язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Судом звертається увага, що заява сторони про відстрочення виконання рішення суду може бути задоволена лише у виняткових випадках, які суд визначає з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов`язує відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв`язок.

Натомість, боржник, як на підставу необхідності у відстроченні виконання рішення посилається лише на скрутне фінансове становище підприємства.

Однак, така підстава, як скрутне фінансове становище, не є виключною, винятковою чи такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання.

Скрутне фінансове становище підприємства є наслідком діяльності роботи підприємства та не є винятковими підставами для надання відстрочення в розумінні статті 331 ГПК України.

На переконання судів обох інстанцій надання боржнику відстрочення не відповідає (суперечить) принципу правової визначеності та остаточності судового рішення. Одними з елементів такого принципу визначеності є прозорість правової норми та впевненість сторони у її застосуванні. Принцип правової визначеності є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

Надання відстрочення без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Отже, заявником не доведено відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, тому місцевий господарський суд правомірно відмовив в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 17 листопада 2020 року у справі №924/826/20.

Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відмову у відстроченні виконання рішення, і в цьому випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження у матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, пунктом 1 статті 275, статтями 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року у справі №924/826/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/826/20 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "01" липня 2021 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.