ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Справа № 923/353/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА ТІКЕТС", м. Херсон, ,

до: Фізичної особи-підприємця Камінського Олега Вікторовича, с. Залізний Порт, Голопристанський район, Херсонська область, ІПН НОМЕР_1 ,

про стягнення 523880,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Літвінова Т.В., ордер серія ХС № 173124 від 15.03.2021;

від відповідача - адвокат Мамонтов Д.О., ордер серія ВТ № 1012828 від 18.05.21

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору.

16 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВА ТІКЕТС" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Камінського Олега Вікторовича 523880,00 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані твердженням позивача про порушення відповідачем умов Договору №5/18 про продаж квитків та надання послуг на автостанції "Югь" від 27 липня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.21 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 22 березня 2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/353/21 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі надходження відповіді позивача на відзив відповідача, відповідачу надати протягом десяти днів з дати надходження зазначених документів, заперечення на відповідь на відзив позивача. Запропонував позивачу надіслати (надати) до суду з супровідним листом: відповідь на відзив відповідача (у разі отримання відзиву) - протягом десяти днів з дня отримання відзиву.

Матеріали справи містять докази вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу.

13 квітня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем позовні вимоги не визнаються, з підстав необґрунтованості. Також відповідач просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення штрафів, нарахованих до 15.03.2020 позивачем.

Одночасно в прохальній частині зазначеного відзиву відповідач просить суд перейди до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, встановити відповідачу додатковий строк для подання доказів.

19 квітня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні та необхідністю укладення з адвокатом договору про надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року клопотання відповідача про перехід у справі № 923/353/21 від спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження суд залишено без задоволення, відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про встановлення додаткового строку для надання доказів та відкладено підготовче засідання у справі.

18 травня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про розгляд справи у розумні строки, яке розглянуто у підготовчому засіданні 18.05.2021 про що поставлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про здійснення розгляду справи № 923/353/21 у розумний строк на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи у розумний строк.

18 травня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки відповідачем не підписувалась додаткова угода №1 від 06.02.2019 щодо маршруту Херсон АС "ЮГЬ" - Каланчак", на яку посилається позивач в своїй позовній заяві.

18 травня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді..

18 травня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, а саме відомостей сформованих з ліцензійного програмного забезпечення комплексу "Сloudbus".

18 травня 2021 року до суду від позивача у справі надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати додаткові дані та докази.

Ухвалою від 03.06.2021 суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача надати додаткові дані та докази.

18 травня 2021 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку для надання відповіді на відзив, в якій позивачем викладено власну правову позицію та надано спростування доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України визначається, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення

Положеннями ст. 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, які відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, які наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Вказане клопотання судом задоволено на підставі ст. 119 ГПК України.

Відповідь позивача на відзив відповідача прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи.

У зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, у судовому засіданні 18 травня 2021 року оголошено перерву до 14:30 год. 03 червня 2021 року, одночасно судом подовжено строк розгляду справи №923/353/21 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено здійснити розгляд справи впродовж розумного строку, про що поставлено ухвалу суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 18.05.2021.

У судовому засіданні 03.06.2021 суд оголосив перерву до 10:00 год. 22.06.2021.

На адресу відповідача направлено ухвалу суду від 03.06.2021 про повідомлення виклик.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року судом прийнято наступні рішення:

- залишено без розгляду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи;

- відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи № 923/353/21 у розумні строки;

- відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про призначення у справі № 923/353/21 судової почеркознавчої експертизи;

- залишено без розгляду клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді;

- відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про витребування оригіналів письмових доказів та оригіналу електронного доказу.

- відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача надати докази.

У судовому засіданні 22.06.2021 суд оголосив перерву до 14:00 год. 30.06.2021.

У судове засідання 30.06.2021 з`явились представники сторін у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 30.06.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.06.2021 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву

У судовому засіданні 30.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін, коли орієнтовно буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 27 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА ТІКЕТС» (надалі - Власник або позивач) і фізичною особою - підприємцем Камінським Олегом Вікторовичем (надалі - Перевізник або відповідач) був укладений договір №5/18 про продаж квитків та надання послуг на автостанції «Югь» (надалі - Договір).

За умовами п.1.1. Договору Власник за дорученням Перевізника приймає на себе зобов`язання з надання на території автостанції «Югь» комплексу послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника, продажу пасажирам квитків на проїзд та перевезення багажу диспетчерського управління, організації прибуття і відправлення автобусів з платформ, інформуванні водіїв щодо умов дорожнього руху на маршруті, а також надання інших послуг відповідно до вимог Закону У країни «Про автомобільний транспорт» та «Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».

Пунктом 1.2. Договору визначено зобов`язання Власника перед Перевізником за виконання предмету даного Договору поширюються відносно автобусних маршрутів загального користування, які виконуються Перевізником. Більш детальна характеристика маршрутів, що включає в себе схему маршруту, передбачені маршрутом проміжні зупинні пункти і тарифи на перевезення до зазначених пунктів, виходячи з дальності перевезення, надається Перевізником і є невід`ємним додатком до цього договору.

Таким чином, предметом договору є надання послуг пов`язаних з організацією та здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Відповідача, продажу квитків на проїзд та перевезення багажу, диспетчерського управління, організації прибуття і відправлення автобусів з платформ, інформування водіїв щодо умов дорожнього руху на маршруті, а також надання інших послуг пасажирського автомобільного транспорту, а також надання інших послуг відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та «Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».

Сторонами Договору погоджено істотні умови договору визначено предмет Договору, права сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, строк дії Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п.7.1 Договору).

Термін дії Договору встановлюється на термін обслуговування Перевізником маршрутів (рейсів), визначений договором укладеним із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговуванні, маршрутів загального користування згідно з Додатком №1 до Договору. (п. 7.3 Договору).

Обов`язки перевідника визначено п.2.3 Договору.

Порядок проведення розрахунків погоджено сторонами у п. 3 Договору.

Зокрема, відповідно до п. 3.1.1 Договору за надання послуг згідно з предметом Договору, Перевізник сплачує Власнику винагороду в розмірі 10% від суми тарифу реалізованих проїзних квитків (тобто чистої вартості тарифу на перевезення, без урахування додаткових зборів та ПДВ ), згідно з відомостями касової продажу за формою Ф20-АСС, які є підставою для розрахунків, а також ПДВ на суму винагороди. Зазначена винагорода сплачується шляхом його утримання Власником із коштів, отриманих в результаті продажу квитків.

Розділом 4 Договору за порушення умов Договору передбачена відповідальність сторін, а саме:

Відповідно до пункту 4.2.1. Договору за неналежне виконання зобов`язань за вказаним договором , а саме за зрив рейсу Перевізник оплачує Власнику:

- у приміському сполученні - 20 грн.;

- міжміському сполученні: внутрішньообласний - 40 грн.;

- міжобласний - 90 грн.;

- у міжнародному - 150 грн..

За умовами п. 4.2.3 за проходження автобусом автостанції без зупинки (не заїзд на автостанцію), що передбачена розкладом руху - штраф у розмірі 30 грн.

Умовами Договору встановлено, що підставою для нарахування штрафних санкцій за п.4.2.1 - 4.2.7. є матеріали перевірок посадовими особами диспетчерських журналів, відомостей касового продажу квитків, шляхових та квитково-облікових листів, складених посадовими особами Власника, засвідчені підписами відповідальних осіб та штампом автостанції (п. 4.4. Договору) .

За умовами п. 4.5 Договору на підставі зведених даних про порушення за місяць, а також будь-якої заборгованості Власника до 10-го числа наступного за звітним місяцем, складається Акт у 3-х примірниках, один з яких надсилається протягом 10-ти днів Перевізнику. Акт повинен бути розглянутий і підписаний Перевізником протягом 5-ти днів після отримання. У разі відсутності заперечень з боку Перевізника або прострочення 5-ти денного строку розгляду вищевказаний акт є підставою для стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до п. 4.6 Договору на підставі зведених даних про заборгованості Перевізника порушення ним своїх зобов`язань за договором Власника до 10 числа наступного за звітним місяцем набавляє на адресу Перевізника письмове повідомлення про вказані порушення.

Сторонами Договору також було підписано додаток №1 до договору №5/18 від 27.07.2018, відповідно до якого визначено маршрут, номер рейсу, зазначено дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, який дає право на здійснення перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, термін дії дозволу, кількість місць яка надана перевізником для попереднього продажу квитків касами автостанції "Югь".

В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА ТІКЕТС» і фізичною особою-підприємцем Камінським Олегом Вікторовичем була укладена додаткова угоду №1 від 06.02.2019 до договору №5/18 від 27.07.2018, відповідно до умов якої сторонами доповнено Додаток №1 до договору №5/18 від 27.07.2018, а саме доповнено маршрутом "Каланчак (КПВВ)- Херсон АС "Югь", визначено номера рейсу, зазначено дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, який дає право на здійснення перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, термін дії дозволу, кількість місць яка надана перевізником для попереднього продажу квитків касами автостанції "Югь".

Позивач зазначає, що ФОП Камінський О.В. є переможцем конкурсу на перевезення пасажирів та отримав дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, який дає право на здійснення перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування згідно укладеного договору № 2016/1/15-6/1 від 15.07.2016 та №2018-19-3/6 від16.11.2015 та здійснює перевезення на внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування, які згідно з укладеного між ФОП Камінським О.В. і ТОВ «ВІВА ТІКЕТС» договору та додатку № 1 від 27.07.2018р. та №1 від 06.02.2019р. до нього включають вичерпний перелік маршрутів та кількість рейсів та час відправлення з автостанції.

За твердженням ТОВ "ВІВА ТІКЕТС", ФОП Камінським О.В. на протязі 2019-2020 років Договір систематично не виконувався, автобуси на автостанцію не подавалися, рейси не здійснювались, квитки не продавалися, необхідну шляхову та квитково-касову документацію для здійснення диспетчерських відміток не надавалось, що призвело до недоотримання винагороди та збитків позивача.

На підтвердження свої тверджень, позивач вказує, що враховуючи численні порушення та невиконання передбачених договором обов`язків з боку ФОП Камінський О.В., уповноваженими представниками ТОВ «ВІВА ТІКЕТС» у порядку, передбаченому п.4.4 договору було створено комісію із уповноважених представників товариства та здійснено перевірку відомостей касового продажу квитків та зриву рейсів, про що складено відповідні акти про порушення відповідачем п. 4.2.1.(зрив рейсу) та п.4.2.3. Договору за проходження автобусом автостанції без зупинки (не заїзд на автостанцію).

За результати проведених перевірок згідно до складених актів з урахуванням бази даних комп`ютерної програми "CloudBus" (система організації автобусних перевезень ) та згідно з відомостями касового продажу за формою Ф20-АСС, було встановлено:

- актом від 28.01.2020 у період з 02.01.2019 по 31.12.2019 ФОП Камінський О.В. не здійснював перевезення пасажирів та зірвав 4882 рейси;

- актом від 27.07.2020 у період з 02.01.2020 по 30.06.2020 ФОП Камінський О.В. не здійснював перевезення пасажирів та зірвав 1010 рейсів;

- актом від 01.10.2020 у період з 01.07.2020 по 30.09.2020 ФОП Камінський О.В. не здійснював перевезення пасажирів та зірвав 921 рейс;

- актом від 30.11.2020 у період з 01.10.2020 по 30.11.2020 ФОП Камінський О.В. не здійснював перевезення пасажирів та зірвав 671 рейс.

За розрахунками позивача всього за період з 02.01.2019 по 30.11.2020 відповідачем не здійснено перевезення пасажирів та зірвано 7484 рейсів у приміському сполученні.

На підтвердження нарахованих сум штрафних санкцій за порушення відповідачем умов Договору, позивачем складено наступні акти розрахунки:

Акт від 28.01.2020 за період з 02.01.2019 по 31.12.2019. за п. 4.2.1. Договору (зрив рейсу) 4882 рейси - на суму 195280 грн.;

Акт від 28.01.2020 за період з 02.01.2019 по 31.12.2019. за п. 4.2.2. Договору (не заїзд на автостанцію ) 4882 рейси - на суму 146460 грн.;

Акт від 01.07.2020 за період з 02.01.2020 по 30.06.2020 за п. 4.2.1. Договору (зрив рейсу) 1010 рейси - на суму 40400 грн.;

Акт від 01.07.2020 за період з 02.01.2020 по 30.06.2020 за п. 4.2.3. Договору (не заїзд на автостанцію) 1010 рейси - на суму 30300 грн.;

Акт від 01.10.2020 за період з 01.07.2020 по 30.09.2020 за п. 4.2.1. Договору (зрив рейсу) та за п. 4.2.2. Договору (не заїзд на автостанцію) всього 921 рейс на суму 64470 грн.;

Акт від 30.11.2020 за період з 01.10.2020 по 30.11.2020 за п. 4.2.1. Договору (зрив рейсу внутрішньо обласний ) та за п. 4.2.3. Договору (не заїзд на автостанцію) всього 671 рейс на суму 46970 грн..

За твердженням позивача, загальна сума штрафних санкцій нарахованих ФОП Камському О.В. за період з 02.01.2019 по 30.11.2020 на підставі п.4.2.1 та п.4.2.3 складає 523880,00 грн.

Позивач направляв відповідачу претензію від 21.07.2020 (т.1, а.с. 15-18) щодо неналежного виконання останнім умов Договору та вимогою сплатити 195280,00 грн. штрафу. Позивач вказує, що вказана претензія була частково задоволена, відповідач сплатив позивачу 900,00 грн. штрафу.

Оскільки відповідачем порушено умови Договору, позивач нарахував та звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 523880,00 грн. штрафних санкцій.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА ТІКЕТС» не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, суд звертає увагу сторін у справі на зміст п. 4.5. Договору, яким встановлено, що на підставі зведених даних про порушення за місяць, а також будь-якої заборгованості Власника до 10-го числа наступного за звітним місяцем, складається Акт у 3-х примірниках, один з яких надсилається протягом 10-ти днів Перевізнику. Акт повинен бути розглянутий і підписаний Перевізником протягом 5-ти днів після отримання. У разі відсутності заперечень з боку Перевізника або прострочення 5-ти денного строку розгляду вищевказаний акт є підставою для стягнення штрафних санкцій.

З аналізу даного пункту Договору слідує, що у будь-якому випадку для того щоб Перевізник розглянув і підписав Акт, він спочатку повинен його отримати, а вже потім розглянути і підписати.

Проте, суд вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, що Перевізник отримував Акти розрахунки штрафних санкцій (т.1, а.с., 34-39), які позивач направляв поштою відповідачу.

Суд також вважає, що наданий позивачем опис вкладення до листа з оголошеною цінністю та накладна про відправлення з № 251 (т.1, а.с. 19, 20), не підтверджують, що Перевізник отримав вказані акти. Вказані докази лише підтверджують, що Акти були направлені Перевізнику поштою, а не їх отримання останнім.

Суд також враховує надану відповідачем інформацію (роздруківка) з офіційного сайту Укрпошта (т.1, а.с. 191-192) , що поштове відправлення за № 251 не було вручено Перевізнику та було передано на зберігання позивачу. При цьому причини невручення Перевізнику поштового відправлення невідомі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву також наголошує, що поштове відправлення за № 251 він не отримував.

Позивачем також не було надано доказів, які б спростовували доводи відповідача, що поштове відправлення за № 251 Перевізник не отримував.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, з урахуванням умов п. 4.5 Договору та ч.1 ст. 530 ЦК України, позивач має право на стягнення штрафних санкцій, лише після спливу 5-ти денного строку після отримання (настання події) Акту Перевізником.

Проте, як свідчать матеріали справи, Перевізник не отримав надіслані Власником Акти.

Погодивши саме у такій редакції п.4.5. Договору, Власник мав розуміти, що увесь тягар щодо отримання Перевізником Актів, буде покладено на першого.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Разом з тим, під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що Акти розрахунків штрафних санкцій (т.1, а.с., 34-39) відповідач отримав та сплинуло 5 (п`ять) днів після їх отримання.

Таким чином, позивач не довів, що відповідач отримав Акти розрахунків штрафних санкцій та сплинуло 5 (п`ять) днів після їх отримання, а тому, як наслідок, у позивача і не виникло право на стягнення заявлених штрафних санкцій. Відповідно, вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій є передчасними.

Проаналізувавши позовні вимоги з документальними доказами наданими в їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У позові відмовлено за ознакою не доведення позивачем зазначених ним підстав вимог, змісту позову.

Щодо заяви відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву про застосування позовної давності, суд дійшов наступних висновків.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Зазначені загальні правові висновки щодо порядку застосування позовної давності є усталеними у судовій практиці Верховного Суду.

Виходячи із зазначеного та з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заява відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності судом не розглядається.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Звернути увагу сторін, що у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції Господарським судом Херсонської області зупинено поштову відправку судової кореспонденції.

При необхідності отримання паперової копії процесуальних документів, сторони можуть отримати безпосередньо у Господарському суді Херсонської області.

Повне рішення складено 09.07.2021.

Суддя С.В. Нікітенко