ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021м. ДніпроСправа № 904/1091/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Хавіній О.С.

за первісним позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луговське", Дніпропетровська область, с. Олександропіль

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000", Дніпропетровська область, м.Дніпро

про стягнення 3 301 649,26 грн.

за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луговське", Дніпропетровська область, с. Олександропіль

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про визнання недійсним договору поруки № 542/DP2 від 06.07.2015

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Сокуренко Є.С.

від відповідача (за первісним позовом): не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луговське" про стягнення 3 301 649,26 грн., з яких: 1 070 532,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 220,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 299 729,08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поруки № 542/DP2 від 06.07.2015.

Позивач в позовній заяві просить суд залучити Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою від 15.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання 12.03.2021. Постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000".

Ухвалою від 12.03.2021 відкладено підготовче засідання на 05.04.2021.

01.04.2021 відповідач подав клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 05.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 17.05.2021 включно та відкладено підготовче засідання на 19.04.2021.

16.04.2021 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" подало до суду зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", в якій просить суд визнати недійсним договір поруки № 542/DP2 від 06.07.2015.

16.04.2021 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" подало до суду відзив на первісну позовну заяву, в якому зазначив, що на підтвердження заборгованості ТОВ Фірма «Авіас-2000» за кредитним договором № 542 від 12.04.2005 позивач надав розрахунки заборгованості та виписки по рахункам ТОВ Фірми «Авіас-2000». Такі докази не є належними в розумінні ст.76 ГПК України, оскільки не підтверджують та не спростовують жодних обставин у справі. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували виконання всіх обов`язкових умов для надання кредитних коштів. В матеріалах справи відсутня інформація стосовно виконання зобов`язань за кредитним договором №542 від 12.04.2005 іншими поручителями або звернення стягнення на забезпечене майно. Отже, неможливо встановити суми погашення заборгованості за Кредитним договором № 542 від 12.04.2005 іншими поручителями та суми стягнення зверненого на заставне майно ТОВ Фірма «Авіас-2000». У зв`язку із чим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.04.2021 відкладено підготовче засідання на 17.05.2021.

30.04.2021 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подало до суду відповідь на відзив за первісним позовом.

06.05.2021 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подало до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем за зустрічним позовом СТОВ "Луговське" не доведено наявність підстав для задоволення зустрічного позову на підставі положень ч. 1 ст. 203,215 ЦК України. Внесення в Єдиний державний реєстр відомостей, зокрема, відносно осіб, уповноважених на підписання договорів від імені товариства, є кінцевим результатом процесу, що здійснюється шляхом прийняття органами суб`єкта господарювання відповідних рішень та засвідчення цих обставин державою перед невизначеним колом учасників цивільного обороту. Тобто, у такий спосіб презюмується, зокрема, наявність в особи, що зазначена в реєстрі, відповідних повноважень. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, виданого станом на 15.01.2015, вбачається, що Ковальчук Леонід Миколайович є особою уповноваженою представляти юридичну особу (позивача) у правовідносинах ї третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори. Інформація про обмеження у керівника (підписанта) СТОВ "Луговське" щодо представництва від імені юридичної особи - відсутня. Під час укладання договору поруки № 542/DР2 від 06.07.2015 керівником СТОВ "Луговське" є - Ковальчук Л.М., статут підприємства відповідачу не надавався, й оскільки інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є достовірною, то АТ КБ «Приватбанк» уклав договір поруки з уповноваженою особою СТОВ "Луговське" - Ковальчуком Л.М. Перед укладанням спірного договору поруки представник СТОВ "Луговське" - директор Ковальчук Л.М. надав інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо СТОВ "Луговське", інформація в якому є достовірною, згідно з інформацією з реєстру у директора СТОВ "Луговське" відсутні були обмеження повноважень на представництво юридичної особи. Отже, відповідач не знав та не міг знати про обмеження повноважень директора Ковальчук Л.М. на укладання правочинів щодо поручительства. У зв`язку із чим відповідач за зустрічним позовом просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Також, у відзиві відповідач за зустрічним позовом зазначив, що позивач СТОВ «Луговське» звернулося до суду з зустрічним позовом лише 16.04.2021, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" просить застосувати загальну позовну давність до зустрічного позову СТОВ «Луговське» до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними договір поруки № 542/ВР2 від 06.07.2015 та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання на 24.05.2021.

24.05.2021 представник позивача (за первісним позовом) подав до суду клопотання про відкладення справи на пізнішу дату та ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 24.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання СТОВ "Луговське" про зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" направити відповідь на відзив, відзив на зустрічну позовну заяву на поштові адреси СТОВ "Луговське" та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Авіас-2000". Закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 23.06.2021.

22.06.2021 Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" подало до суду заяву про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог.

23.06.2021 відповідач за первісним позовом подав до суду письмові пояснення.

Відповідач (за первісним позовом) з урахуванням тривалої хвороби та ознайомлення з матеріалами справи лише 23.06.2021 просив надати час для підготування заперечень (первісний позов) та відповіді на відзив (зустрічний позов).

Ухвалою від 23.06.2021 з метою надання можливості всім учасникам справи прийняти участь в судовому засіданні і реалізувати свої процесуальні права відкладено розгляд справи по суті на 30.06.2021.

СТОВ «Луговське» подало до суду :

- 23.06.2021 заперечення на заяву про застосування строку позовної давності;

- 24.06.2021 заперечення на відповідь на відзив (за первісним позовом);

- 25.06.2021 відповідь на відзив (за зустрічним позовом).

АТ КБ "ПриватБанк" подало до суду 29.06.2021 заперечення на відповідь (за зустрічним позовом).

У судове засідання 30.06.2021 з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився.

Ухвалою від 30.06.2021 з метою надання можливості всім учасникам справи прийняти участь в судовому засіданні і реалізувати свої процесуальні права відкладено розгляд справи по суті на 07.07.2021 (дата та час узгоджені у судовому засіданні з представником позивача та представником відповідача).

05.07.2021 відповідач подав до суду письмові пояснення та клопотання, в якому просив розглядати справу 07.07.2021 о 14:30год. без його участі.

У судове засідання 07.07.2021 з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи не з`явились.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000" (позичальник) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (банк) було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 542 від 12.04.2005 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.п. А.1., А.2, 1.1., 2.1.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 30.06.2015) АТ КБ "ПриватБанк" за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ "Авіас-2000" кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 1 507 434, 56 грн. на поповнення обігових коштів, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ "Авіас-2000" розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ "Авіас-2000" щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені в цім договорі терміни.

Згідно з п.1, 2 договору про внесення змін від 30.06.2015 до кредитного договору сторони узгодили на дату укладення цього Договору про внесення змін, що заборгованість за Договором складає 3 365 866, 94 грн. й цю суму було зменшено на 1 931 167, 36 грн. (здійснено реструктуризацію заборгованості).

Згідно з п. А.3. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 30.06.2015) термін повернення кредиту - згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 до кредитного договору). Згідно зі ст.ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 до Кредитного договору) понад 30 днів:

1. Датою погашення заборгованості є 31 день.

2. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день) рахується простроченою.

3. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 931 167,36 грн.

Додатком № 1 до кредитного договору "Графік зменшення поточного ліміту" встановлено, що сплата тіла кредиту та відсотків здійснюється позичальником 28 числа кожного місяця, а датою остаточного погашення заборгованості є 27.06.2030.

Відповідно до п. п. А.6., А.8., 4.1., 4.3. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 30.06.2015) за користування кредитом ТОВ "Авіас-2000" зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 0,12% річних згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до кредитного договору).

Позивач за первісним позовом зазначає, що належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши боржнику кредит. Однак, ТОВ "Авіас-2000" порушило взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його користування згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до кредитного договору), на підтвердження чого позивач подав виписки за рахунками, на яких обліковується заборгованість за кредитним договором (а.с. 22-55).

Згідно з п. А.7. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 30.06.2015) у разі порушення позичальником будь-якого з грошових зобов`язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,117% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.4. кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п. 5.1., 5.2., 5.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником.

Відповідно до п. 5.7. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 30.06.2015) терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені та штрафів за кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 15 років.

Позивач за первісним позовом зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 542 від 12.04.2005 ТОВ Фірма "Авіас-2000" має заборгованість перед АТ КБ "Приватбанк", яка становить 3 301 649,26 грн. і складається з наступного: 1 070 532,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 220,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; неустойка згідно пунктів А.3. та А.7 договору - 2 230 896,44 грн., в т.ч.: 299 729,08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штра, а наявність вищенаведеної заборгованості підтверджується виписками по рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

06.07.2015 між Публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" (кредитор) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Луговське" (поручитель) було укладено договір поруки № 542/DР2 (далі - договір поруки).

Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000", далі - «боржник», зобов`язань за кредитним договором № 542 від 12.04.2005, далі - "кредитний договір", згідно якому кредитор надав боржнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 1 507 434,56 грн., у тому числі: у розмірі 1 434 699,58 грн. на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 542 від 12.04.2005, укладеним між кредитором та ТОВ фірма "Авіас-2000"; у розмірі 72 734,98 грн. на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 кредитного договору; а боржник зобов`язаний: повернути кредит в строк згідно із Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 до кредитного договору), з кінцевим терміном повернення кредиту 27.06.2030, у відповідності до умов п.п. А.2.1, А.З кредитного договору, сплачувати за його користування відсотки у розмірі 0.12 % річних у порядку, що зазначений у п. А.8 кредитного договору, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплачувати пеню у розмірі та порядку, що зазначений у п. А.7 кредитного договору, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі. Якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором з розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні (п. 1.1. договору поруки).

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. У випадку смерті або банкрутства боржника за кредитним договором та/або заміни боржника внаслідок правонаступника та/або переведення боргу на будь-яку інші особу (нового боржника), поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого іншого боржника (нового боржника) при настанні вказаних в даному пункті обставин, в зв`язку з чим поручитель надає поруку перед кредитором за виконання новим боржником зобов`язань за кредитним договором у розмірі і порядку, визначеному умовами кредитного договору. При цьому, будь-які додаткові узгодження з поручителем не потрібні (п. 1.2. договору поруки).

Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений (п. 1.3. договору поруки).

У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5. договору поруки).

Поручителем надані всі наявні документи, що стосуються повноважень керівника та інших органів управління поручителя на укладання цього договору (протоколи загальних зборів), на момент укладання цього договору в господарському суді не мається заяв кредиторів про визнання поручителя банкрутом (п. 1.6. договору поруки).

У випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1 цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання (нь). Не направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги (п. 2.1.2. договору поруки).

Поручитель має право у випадку виконання поручителем зобов`язань боржника за кредитним договором вимагати від кредитора передачі всіх прав кредитора за кредитним договором і договором (ами) застави (іпотеки), укладеними забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (п. 2.2.1. договору поруки).

Поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання боржника, зазначені в направленій кредитором вимозі згідно п.п.2.1.2 п.2.1 цього договору (п. 2.4.1. договору поруки).

У випадку невиконання поручителем зобов`язань боржника за кредитним договором згідно вимоги кредитора, зазначеної в п.п.2.1.2 п.2.1 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 (один) % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов`язань за цим договором (п. 3.1. договору поруки).

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору, У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію (п. 4.1. договору поруки).

Зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін (п. 4.2. договору поруки).

Дострокове розірвання цього договору здійснюється за письмовою згодою сторін (п. 4.3. договору поруки).

Сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, що до передбачених цим договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років (п. 5.1. договору поруки).

З огляду на викладене, позивач за первісним позовом вважає за необхідне захистити своє порушене право шляхом пред`явлення позовних вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луговське".

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" подало до суду зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

В своїй зустрічній позовній заяві Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" зазначає наступне.

06.07.2015 між Публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" (кредитор) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Луговське" (поручитель) було укладено договір поруки № 542/DР2 (далі - договір поруки). При укладанні та підписанні договору поруки директор СТОВ «Луговське» Ковальчук Л.М. діяв як поручитель на підставі статуту, про що зазначено в преамбулі договору. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що статутом СТОВ «Луговське» не передбачено одноосібного права директора товариства укладати, підписувати договори поруки та/або приймати рішення щодо укладення (підписання) договорів такого характеру. Відповідно до п.9.5 ст.9 статуту директор уповноважений приймати рішення з усіх питань діяльності товариства за виключенням питань, вирішення яких віднесено статутом до виключної компетенції зборів учасників та інших органів товариства. Директор має право, зокрема, діяти без доручення від імені товариства та підписувати від імені товариства угоди (контракти), у тому числі зовнішньоекономічні, без обмежень, за виключенням договорів продажу нерухомості та транспортних засобів, банківського кредиту, застави, поруки, а також забезпечувати виконання таких угод. Договори продажу нерухомості та транспортних засобів, застави, поруки можуть бути підписані директором за умови попереднього прийняття рішення про їх укладення Зборами Учасників - пп.9.8.1 п.9.8 ст.9 статуту. Як вбачається з пп.9.8.1 та п.9.8 ст.9 статуту для підписання директором СТОВ «Луговське» від імені товариства договору обов`язковою є наявність рішення зборів учасників про укладення договору. Збори учасників СТОВ «Луговське» для прийняття рішення про укладення (підписання) договору між сторонами не скликались, Ковальчук Л.М. , як директор, рішенням зборів учасників СТОВ «Луговське» не уповноважувався на укладення (підписання) Договору. Таким чином, директор СТОВ «Луговське» не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення договору. Натомість, директор СТОВ «Луговське» Ковальчук Л.М. без отримання погодження загальних зборів учасників, в порушення п.9.5 ст.9, пп.9.8.1 п.9.8 ст.9 статуту та ст.ст. 92, 203, 215, 237, 241 Цивільного кодексу України уклав договір поруки з АТ КБ «Приватбанк». Як наслідок, спірний договір не може створювати, змінювати чи припиняти цивільні права та обов`язки позивача та є недійсним у порядку ст.215 Цивільного кодексу України. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що інша сторона договору - АТ КБ «Приватбанк» знала про відсутність повноважень директора СТОВ «Луговське». Преамбула договору містить зазначення, що директор СТОВ «Луговське» діє на підставі статуту, що підтверджує його повноваження. Пункт 1.6 договору містить вказівку на те, що поручителем надані всі наявні документи, що стосуються повноважень керівника та інших органів управління поручителя на укладання цього договору (протоколи загальних зборів). Одночасно з цим у СТОВ «Луговське» відсутні рішення зборів учасників, які б наділяли директора Ковальчука Л.М. повноваженнями на вчинення договору. На адвокатський запит представника позивача відповідач не надав документів, які підтверджували б наявність повноважень директора Ковальчука Л.М. на вчинення договору. Таким чином, відповідач знав про відсутність повноважень директора СТОВ «Луговське», незважаючи на це уклав договір та намагається стягнути з СТОВ «Луговське», як поручителя заборгованість у сумі 3 301 649,26 грн. за кредитним договором № 542 від 12.04.2005.

Враховуючи викладене, оскільки договір поруки було вчинено директором з перевищенням повноважень, а відповідач за зустрічним позовом зобов`язаний був переконатися у цивільній дієздатності підписанта, враховуючи те, що жодних дій, які свідчили б про схвалення СТОВ «Луговське» договору шляхом прийняття його до виконання позивачем за зустрічним позовом не вчинено, договір поруки не створює для СТОВ «Луговське» прав та обов`язків.

У зв`язку із чим позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним договір поруки № 542/DP2 від 06.07.2015.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Укладений між банком та третьою особою договір, який за своєю правовою природою відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з наявним у справі розрахунком заборгованість за кредитним договором № 542 від 12.04.2005 становить 3 301 649,26 грн., з яких: 1 070 532,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 220,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 299 729,08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штраф.

Господарський суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 відкрито провадження у справі № 904/904/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Авіас-2000".

Ухвалою Господарського суду від 25.05.2020 по справі № 904/904/20 (суддя Соловйова А.Є.) визнано грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Авіас-2000" на суму 45 712 977,33 грн. - вимоги, забезпечені заставою майна боржника, які - вносяться до реєстру окремо, на суму 25 224,00 грн. (судовий збір) та на суму 42 507,00 грн. (авансування винагороди арбітражному керуючому) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 52 941 021,29 грн - вимоги з виконання основного зобов`язання, не забезпечені заставою - 4 черга задоволення вимог кредиторів, 64 054 811,76 грн. - вимоги з оплати неустойки (штрафу, пені) - 6 черга задоволення.

Ухвалою Господарського суду від 25.05.2020 по справі № 904/904/20 (суддя Соловйова А.Є.) встановлено, що за період з 30.06.2015 по 02.03.2020 (дата, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство) заборгованість ТОВ "Авіас-2000" за кредитним договором № 542 від 12.04.2005 складає 3 301 649, 26 грн., з яких: 1 070 532, 47 грн. - заборгованість за кредитом, 220, 35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 299 729, 08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штраф.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості у розмірі 3 301 649, 26 грн. сторонами не надано.

Таким чином, первісні позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 3 301 649,26 грн., з яких: 1 070 532,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 220,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 299 729,08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штраф є правомірними та підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог господарський суд зазначає наступне.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів; права і законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що у статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України).

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників (ч. 2 ст. 92 Цивільного кодексу України).

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України).

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України).

Отже, цивільну дієздатність, тобто здатність власними діями створювати відповідні права та обов`язки, юридична особа реалізує через свої органи, які формуються та діють відповідно до установчих документів та вимог законодавства.

Зі змісту оскаржуваного договору поруки № 542/DР2 від 06.07.2015 вбачається, що від імені СТОВ «Луговське» вказаний правочин укладено директором Ковальчуком Л.М., який діяв на підставі Статуту.

Відповідно до п.9.5 ст.9 статуту СТОВ «Луговське», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства від 10.04.2009 (далі - статут) директор уповноважений приймати рішення з усіх питань діяльності товариства за виключенням питань, вирішення яких віднесено статутом до виключної компетенції зборів учасників та інших органів товариства.

Згідно з п.9.8.1 ст.9 статуту директор має право, діяти без доручення від імені товариства та підписувати від імені товариства угоди (контракти), у тому числі зовнішньоекономічні, без обмежень, за виключенням договорів продажу нерухомості та транспортних засобів, банківського кредиту, застави, поруки, а також забезпечувати виконання таких угод. Договори продажу нерухомості та транспортних засобів, застави, поруки можуть бути підписані директором за умови попереднього прийняття рішення про їх укладення зборами учасників.

Статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини) (ч. 1 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства (ч. 2 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства (ч. 3 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Належних та допустимих доказів прийняття загальними зборами СТОВ «Луговське» рішення про надання згоди на укладення директором Ковальчуком Л.М. договору поруки № 542/DР2 від 06.07.2015 сторонами до суду не надано.

У зв`язку із чим суд дійшов висновку, що вказаний договір поруки укладено директором СТОВ «Луговське» з перевищенням наданих йому повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 Цивільного кодексу України).

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України).

Тобто, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

З огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 Цивільного кодексу України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи чи про припинення дії довіреності, виданої представнику юридичної особи, який укладає договір від її імені.

Отже, з огляду на вказані вище приписи, вчинення правочину виконавчим органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

Так, преамбула договору поруки № 542/DР2 від 06.07.2015 містить положення про те, що директор СТОВ «Луговське», укладаючи такий договір, діє від імені товариства на підставі статуту, що презюмує обізнаність іншої сторони такого договору АТ КБ "Приватбанк" зі змістом статуту СТОВ «Луговське» та передбаченими ним повноваженнями органів товариства на його представництво.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

З огляду на викладене, враховуючи обізнаність АТ КБ "Приватбанк" зі статутом СТОВ «Луговське», суд дійшов висновку, що відповідачу за зустрічним позовом було відомо про обмеження повноважень директора товариства на момент укладення договору поруки № 542/DР2 від 06.07.2015, оскільки АТ КБ "Приватбанк", проявивши принаймні розумну обачність та дослідивши статут СТОВ «Луговське», повинен був знати про передбачений порядок укладання договорів поруки, зокрема, шляхом отримання директором згоди загальних зборів товариства, та, як наслідок, вжити необхідних дій щодо перевірки інформації щодо наявності відповідного рішення про надання згоди.

Аргументи АТ КБ "Приватбанк" про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про обмеження повноважень директора СТОВ «Луговське» судом визнаються неспроможними, оскільки під час укладення договору директор товариства діяв на підставі статуту, а сторона, укладаючи відповідний договір, перевіряє наявність або відсутність у особи контрагента, яка має підписувати договір, цивільної дієздатності для вчинення цього правочину та посадове становище підписанта (довіреність/доручення, наказ, статут, рішення загальних зборів та ін.), відсутність даних щодо обмежень повноважень в ЄДР не виключає наявність таких обмежень у статуті та, як наслідок, не виключає в майбутньому для такої особи негативні наслідки - визнання такого договору недійсним в судовому порядку.

З огляду на викладене, оскільки договір поруки № 542/DР2 від 06.07.2015 укладено директором СТОВ «Луговське» з перевищенням наданих йому повноважень без згоди загальних зборів товариства, тоді як АТ КБ "Приватбанк" під час укладення такого договору не проявило розумну обачність, а подальшого схвалення такого договору не відбулося, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним такого договору.

Відповідач за зустрічним позовом у своєму відзиві просив застосувати позовну давність до зустрічних позовних вимог.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 1, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25 станом на 06.07.2015 (дата укладення договору поруки) вбачається, що Ковальчук Леонід Миколайович є керівником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Луговське».

Позивач за зустрічним позовом довідався про порушення свого права 06.07.2015 (дата укладення договору поруки № 542/DР2).

За своєю правовою природою договір поруки не вимагає від поручителя вчинення будь-яких активних дій, законодавство вимагає від поручителя, у випадку порушення боржником свого зобов`язання, на вимогу кредитора виконати таке зобов`язання. Тобто до звернення кредитора до поручителя із відповідною вимогою, від поручителя не вимагається обов`язкового вчинення будь-яких дій, що в свою чергу унеможливлює отримання кредитором наступного схвалення поручителем спірного договору, шляхом вчинення конклюдентних дій.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку щодо безпідставності доводів позивача за зустрічним позовом про його необізнаність щодо укладання спірного договору.

Крім того, суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 92 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Позивач за зустрічним позовом не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів із позовом до особи, яка порушила свої обов`язки щодо представництва про стягнення збитків, завданих нею юридичній особі.

З огляду на викладене, позивач мав право звернутися до суду із даним позовом у строк до 07.07.2018 включно (06.07.2015 + 3 роки).

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивач з зустрічним позовом до суду звернувся 16.04.2021, про що свідчить відбиток штемпеля канцелярії господарського суду в правому нижньому куті першої сторінки зустрічної позовної заяви (а.с. 95), тобто поза межами вказаного строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У первісній позовній заяві в якості відповідача зазначено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське", 52423, Дніпропетровська область, Солонянський р-н, с. Олександропіль, ідентифікаційний код 30010353.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код); організаційно-правова форма; місцезнаходження юридичної особи; відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи (ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 30010353 зареєстровано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське", яке знаходиться за адресою: 51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, б.Будівельників, будинок 3Г.

Вказані обставини підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 60 станом на 19.04.2021.

В графі " Дані про хронологію реєстраційних дій ", вказаного витягу міститься наступна інформація:

«Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 19.03.2021 13:41:29, 027000287, Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна видів економічної діяльності юридичної особи. Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна місцезнаходження юридичної особи., Джурук Н.В. , Приватний нотаріус Джурук Н.В.».

Також, господарським судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 32 станом на 19.02.2021 (господарський суд зазначає, що первісну позовну заяву позивачем надіслано до суду 10.02.2021, провадження по справі порушено 15.02.2021), за результатами пошуку за ідентифікаційним кодом 30010353. За вказаним ідентифікаційним номером зареєстровано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське", яке знаходиться за адресою: 52423, Дніпропетровська область, Солонянський р-н, с. Олександропіль.

З викладеного вбачається, що під час розгляду справи 19.03.2021 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" змінило адресу на 51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, б.Будівельників, будинок 3Г.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне змінити місцезнаходження позивача Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Луговське" на 51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, б.Будівельників, будинок 3Г.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання до суду первісного позову підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача в розмірі 49 524,74 грн.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору за подання до суду зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом у розмірі 2 270,00 грн.

Позивач за зустрічним просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. У зустрічний позовній заяві позивач зазначив про намір надати докази понесенихвитрат на професійну правничу допомогув порядку ст.221, ч.8 ст.129 ГПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луговське" (51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, б.Будівельників, буд. 3Г, ідентифікаційний код 30010353) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 3 301 649,26 грн., з яких: 1 070 532,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 220,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 299 729,08 грн. - пеня, 1 931 167,36 грн. - штраф, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 49 524,74 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 07.07.2021

Суддя І.В. Мілєва