У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

05 липня 2021 року справа № 927/696/21

Суддею Господарського суду Чернігівської області Демидовою М.О., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу від 30.06.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни", вул. Червоноармійська/Басейна, №1-3/2, літ. «А», секція С-11, код 41752220 Електронна адреса: до боржника Приватного акціонерного товариства «Комвольно-суконна компанія «Чексіл», вул. Івана Мазепи, буд. 66, м. Чернігів, 14014, код 14251734 про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни" подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Комвольно-суконна компанія «Чексіл» заборгованості у сумі 51000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань за договором постачання природного газу №ТАС-ЕК-264-02/2019 від 20.02.2019.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни" заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

Згідно із ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 Господарського процесуального кодексу України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76-78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із приписів наведених норм, під час звернення заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази у підтвердження заявлених ним вимог та обставин їх виникнення.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни" звернулося до суду з вимогою до Приватного акціонерного товариства «Комвольно-суконна компанія «Чексіл» про стягнення заборгованості у сумі 51000,00 грн.

У поданій заяві заявник зазначає, що 20.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Комвольно-суконна компанія «Чексіл» (споживач) укладено договір постачання природного газу №ТАС-ЕК-264-02/2019 від 20.02.2019.

Згідно пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується протягом дії договору поставити споживачу природний гав (далі - газ), в необхідних для нього обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та па умовах, передбачених даним договором.

Приимання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання щомісячних Актів прийманя-передачі. які є невід`ємними частинами договору, та які є підставою для проведення споживачем остаточних розрахунків за поставлений природний газ у звітному місяці (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник у свою чергу протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання готує та падає споживачу два примірники акта приймання-передачі пру за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом 2 (двох) днів з дати одержання Акта приймання-передач природного газу зобов`язується підписати такий Акт та повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, або надати мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

За доводами заявника, відповідно до підписаного постачальником і споживачем Акту приймання-передачі природного газу №EK000000351від 30.04.2019, у квітні 2019 року постачальник поставив, а споживач прийняв природний газ об`ємом 40,551 тис.м.куб, вартістю 332519,02 грн з пдв.

За доводами заявника, за отриманий у квітні 2019 року природний газ споживач (боржник) сплатив частково на суму 281519,02 грн., у зв`язку з чим, у споживача наявний борг у сумі 51000 грн.

Оскільки заявник стверджує, що боржник здійснив за актом часткову оплату на суму 281519,02 грн., заявник зобов`язаний подати до суду витяги з банківських рахунків чи інші бухгалтерські документи у підтвердження факту вищезазначеної оплати. Натомість, вказаних документів заявником до суду разом з заявою про видачу судового наказу подано не було.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заявником не надано повного переліку доказів у підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що до заяви про видачу судового наказу заявником не було додано повного переліку доказів, на яких ґрунтуються вимоги заявника до боржника, не надано достатніх документів у підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

За змістом п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що відповідно до ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 150, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тас Енергія Країни", вул. Червоноармійська/Басейна, №1-3/2, літ. «А», секція С-11, код 41752220 у видачі судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Комвольно-суконна компанія «Чексіл», вул. Івана Мазепи, буд. 66, м. Чернігів, 14014, код 14251734, заборгованості у сумі 51000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 05.07.2021.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.О. Демидова