РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2021Справа № 910/9872/20

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант»

про стягнення 43 179,87 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 43 179,87 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 відкрито провадження у справі № 910/9872/20, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи та зобов`язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ/004497656 - для приєднання до матеріалів справи.

30.07.2020 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація щодо полісу № АМ/004497656.

03.08.2020 відповідач подав через загальний відділ діловодства суду відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження по справі в частині позовних вимог у розмірі 28 850,08 грн і відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

12.08.2020 позивач подав через загальний відділ діловодства суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

19.08.2020 за допомогою системи «Електронний суд» відповідачем надані заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.

31.08.2020 позивач подав через загальний відділ діловодства суду клопотання про долучення до справи фото пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП.

Згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 вирішено справу № 910/9872/20 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче судове засідання на 21.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 було відкладено підготовче судове засідання на 13.11.2020.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 на підставі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі № 910/9872/20 зупинено до повернення матеріалів справи до суду після проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової автотоварознавчої експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість її проведення).

Оскільки 25.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновок експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 15.03.2021 № 33045/20-54, суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі №910/9872/20 та призначення до розгляду у судовому засіданні 21.05.2021.

20.04.2021 за допомогою системи «Електронний суд» відповідачем надані додаткові пояснення у справі.

29.04.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням висновку експерта від 15.03.2021 № 33045/20-54, у яких, зокрема, представник ПрАТ «СК «ВУСО» просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2021

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання 25.06.2021 не забезпечив, проте, у письмових поясненнях від 29.04.2021 просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача також у судовому засіданні 25.06.2021 присутнім не був, але про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України), рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 4-01, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме транспортний засіб «Mazda», державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, 23.01.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2019 по справі № 640/2535/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 11.3 та п. 13.4 Правил дорожнього руху та порушення ОСОБА_2 - огли п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху, тобто внаслідок обопільної вини водіїв.

24.01.2019 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

31.01.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» було складено страховий акт № 01118-02 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого було здійснено страхове відшкодування у загальному розмірі 90 359,73 грн.

Виплата страхового відшкодування була здійснена за такими напрямками:

- 12 450,14 грн - залік в рахунок несплаченої частини страхового платежу за договором, що підтверджується довідкою-підтвердженням заліку страхового відшкодування;

- 1 222,64 грн - виплата на СТО, що підтверджується платіжним доручення від 31.01.2019;

- 76 686,95 грн - виплата на СТО, що підтверджується платіжним дорученням від 31.01.2019 № 2526.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , станом на 23.01.2019 була застрахована у відповідача згідно з полісом серії АМ № 004497656.

Оскільки відповідач є страховиком за вказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ, поліс серії АМ № 004497656 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачає франшизу в розмірі 2 000,00 грн та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 100 000,00 грн.

Позивач стверджує, що 05.03.2019 звернувся до відповідача із регресною вимогою №1811 на суму 90 359,73 грн, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, вказана заява була залишена без задоволення.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вже було вказано вище, 23.01.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Обопільна вина водія автомобіля «Renault» у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2019 по справі №640/2535/19.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 90 3593,73 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 43 179,87 грн (90 359,73 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) / 2 (вина водіїв у ДТП була обопільною) - 2 000,00 грн (франшиза за полісом серія АМ № 004497656)).

Разом з тим, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що розрахунок страхового відшкодування має здійснюватися з урахуванням результатів висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 17.07.2020 № 67-D/72/8/011, згідно з яким вартість матеріального збитку завданого власнику «Mazda» складає 61 700,15 грн.

Таким чином, за розрахунком відповідача страхове відшкодування, яке має бути сплачене позивачу складає 28 850,08 грн (61 700,15 грн (матеріальний збиток) / 2 (обопільна вина учасників ДТП) - 2 000 (франшиза за полісом)).

Також, відповідач подав суду докази перерахування позивачу 28 850,08 грн 23.07.2020, тобто після відкриття провадження у справі, що підтверджується платіжним дорученням № 10321.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем перераховано позивачу грошові кошти у сумі 28 850,08 грн, то провадження у справі в частині вимог у розмірі 28 850,08 грн підлягає закриттю.

У свою чергу позивач не погодився з доводами відповідача щодо розрахунку суми страхового відшкодування та заявив клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

На виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено судову автотоварознавчу експертизу.

Так, відповідно до висновку експертів від 15.03.2021 № 33045/20-54 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 23.01.2019, складає 107 369, 68 грн.

Вказаний висновок відповідає вимогам ст. 98 ГПК України, а експертиза проведена згідно з вимогами ст. 103 ГПК України.

Враховуючи висновок експертів від 15.03.2021 № 33045/20-54 та матеріали справи, позовні вимоги є обґрунтованими, а твердження відповідача щодо розміру матеріального збитку у сумі 61 700,15 грн - спростовані.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

Оскільки відповідачем було перераховано позивачу 28 850, 08 грн, провадження у справі в цій частині вимог було закрито, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування у сумі 14 329, 79 грн (43 179,87 грн (страхове відшкодування, яке підлягає сплаті відповідачем на користь позивача) - 28 850,08 грн (грошові кошти перераховані відповідачем 23.07.2020)).

З урахуванням викладеного позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 14 329,79 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, що підтверджується платіжним доручення від 12.01.2021 № 767 на суму 4 903,20 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому й витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи мають бути відшкодовані позивачу у повному обсязі.

Відтак, на підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на проведення судової експертизи у розмірі 4 903,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 104, 129, 214, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/9872/20 в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 28 850,08 грн.

2. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17; ) суму страхового відшкодування в розмірі 14 329,79 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 4 903,20 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05.07.2021.

Суддя Ю.О. Підченко