ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2725/20 (908/860/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.04.2021 ( суддя Юлдашев О.О.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект", м. Київ,

до відповідачів 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", м. Київ

2 - товариства з обмеженою відповідальністю "БД Холдинг Україна" , м. Запоріжжя

про стягнення 8 448 000,00 грн

в межах справи № 908/2725/20 про банкрутство - товариства з обмеженою відповідальністю "БД Холдинг Україна" , м.Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.04.2021 у даній справі заяву позивача (вх.№56/08-11/21 від 30.03.2021) про забезпечення позову, задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000,00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електроніка»; накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000,00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «БД Холдинг Україна».

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що вказані заходи до забезпечення позову пов`язані з предметом спору, є розумними, обґрунтованими, адекватними та забезпечують збалансованість інтересів сторін.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Аргументуючи апеляційну скаргу скаржник вважає ухвалу такою, що прийнята с суттєвими порушеннями норм процесуального та матеріального права, без виклику сторін, що призвело до неможливості надати вчасно належні пояснення та докази. Враховуючи безумовно великий розмір забезпечення, прийняття оскаржуваної ухвали та арешт рахунків фактично призвело до зупинення господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка".

Заявник апеляційної скарги вказує, що товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" ніколи з моменту створення не мало жодних правовідносин з ТОВ "Інсоцпроект", не укладало жодних правочинів, не вело жодних переговорів, у тому числі у не укладало (підписувало) договір №03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель від 03.09.2018 та не складало (підписувало) акт № ОУ-0000008 здачі-прийняття робіт (надання послуг). За період з початку 2018 року і по день подання цієї позовної заяви, ТОВ "СЕА Електротехніка" не отримувало від ТОВ "ІНСОЦПРОЕКТ" жодної податкової накладної, а сам Єдиний державний реєстр податкових накладних не містить даних щодо наявності (реєстрації) такої накладної. Таким чином, є всі підстави вважати спірний правочин фіктивним.

Скаржник стверджує, що оскаржувана ухвала фактично цитує текст заяви про забезпечення позову, поданої позивачем, і не містить жодних доказів існування ризиків невиконання чи ускладнення виконання рішення суду ТОВ "СЕА Електротехніка" в майбутньому, тобто ухвала містить лише припущення позивача. Судом не здійснено належну оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, зокрема, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

2.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що забезпечення позову шляхом накладання арешту, передбачено Господарським процесуальним кодексом України. Таке забезпечення може бути покладено як до подання позову, так й на будь-якій стадії, докази виконання зобов`язання як на час винесення ухвали, так й на час розгляду справи відсутні. Докази відмови від виконання зобов`язання відповідачем-1 наявні з огляду на правову позицію останнього. Жодних матеріальних або процесуальних порушень судом при винесенні ухвали не вчинено та відповідачем не зазначено. Лише незгода відповідача-1 з винесенням судом вказаної ухвали не може бути підставою для скасування заходів забезпечення.

За переконанням позивача, стаття 140 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що суд наділений правом, а не обов`язком з виклику певної особи при розгляді клопотання.

Позивач вважає безпідставними посилання скаржника на відсутність податкової накладної в ЄДОПН, оскільки відповідно до витягу з ЄДРПОУ щодо позивача, позивач є платником єдиного внеску.

На думку позивача, відповідач-1 необґрунтовано посилається на той факт, що ним нібито не укладався спірний договір. Судом призначена експертиза з питання підписання вказаних документів. Суб`єктивне ставлення відповідача-1 до обставин з питання підписання вказаних документів до моменту надходження висновків експертизи та оцінки вказаного судом є такими, що не могли братися до уваги судом під час винесення ухвал про забезпечення позову та зустрічне забезпечення.

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.05.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 24.05.2021 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю "СЕА Електроніка" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 01.04.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на 22.06.2021 на 12 годин 20 хвилин.

22.06.2021 оголошено в судовому засіданні перерву до 29.06.2021 на 11 годин 30 хвилин.

29.06.2021 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача-1, які надали відповідні пояснення.

Відповідач-2 наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи.

Щодо наявності повноважень у представника позивача Железняк-Кранг І.В. на участь у судовому засіданні, колегія суддів враховує таке.

29.06.2021 до апеляційного господарського суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги №9 від 16.03.2021, укладеного між адвокатським об`єднанням "МІТРА" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект", а також повідомлення щодо дострокового розірвання цього договору.

Статтею 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

За загальним правилом розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 Цивільного кодексу України).

Порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлений ст.181 Господарського кодексу України.

Так, наведеною правовою нормою встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до п.3.1 договору №9 про надання правової допомоги від 16.03.2021 клієнт має право відмовитись від послуг адвокатського об`єднання, при цьому оплативши йому гонорар за фактично надані послуги.

Листом б/н від 18.05.2021 позивач повідомив адвокатське об`єднання "МІТРА" про бажання достроково припинити дію договору №9 про надання правової допомоги від 16.03.2021 з 18.05.2021.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про дострокове розірвання договору про надання правової допомоги №9 від 16.03.2021, оскільки позивачем не надано доказів дотримання вимог ст.188 Господарського кодексу України щодо розірвання цього договору.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивачем не виконано умови п.3.1. договору, за якою договорі вважається розірваним в односторонньому порядку, зокрема не надано доказів оплати адвокатському об`єднанню гонорару за фактично надані послуги.

Отже, договір про надання правової допомоги №9 від 16.03.2021 є чинним та таким, що підтверджує повноваження представника позивача Железняк-Кранг І.В. на участь у судовому засіданні.

26.09.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електроніка" та товариства з обмеженою відповідальністю «БД Холдинг Україна» заборгованості у розмірі 8 448 000,00 грн ЗА ДОГОВОРОМ №03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель.

Ухвалою господарського суду від 01.04.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "БД Холдинг Україна".

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідачів у сумі 8 448 000,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач вказує, що відповідачі свідомо порушують вимоги ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 629, 901, 903, 909 Цивільного кодексу України, не виконують умов Договорів та не мають наміру виконувати свої зобов`язання за договорами, в майбутньому вживатимуть заходи, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заявник вважає, що арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електроніка» та товариства з обмеженою відповідальністю «БД Холдинг Україна» в межах суми ціни позову, яка складає 8 448 000,00 грн є цілком обґрунтованим та адекватним заходом забезпечення позову, який буде відповідати пред`явленим вимогам.

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала господарського суду в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000, 00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електроніка».

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарського процесуального кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

До заяви про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача-1 від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

Посилання позивача про порушення відповідачем-1 вимог ст.ст.175,193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 629, 901, 903, 909 Цивільного кодексу України, невиконання умов договору, на думку апеляційного господарського суду, не є тими обставинами, які б могли свідчити про вчинення відповідачем-1 дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Твердження позивача щодо значної суми заявлених позовних вимог до відповідача-1 також не свідчить про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту грошові кошти.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000,00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", оскільки позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення. Заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб та ймовірність утруднення виконання рішення господарського суду, у разі його невжиття.

В решті ухвала господарського суду не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

3.5 Розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що судом спір по суті не вирішено, колегія суддів не здійснює розподіл судових витрат відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.04.2021 у справі №908/2725/20 (908/860/21) скасувати в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000,00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка".

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект" (вх.№56/08-11/21 від 30.03.2021) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 8 448 000,00 грн, що знаходяться на всіх наявних та виявлених рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 07.07.2021.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

Л.А.Коваль