ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3449/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників:

від позивача: адвокат Кулініч К.С. - довіреність,

від відповідача: Ельчібекян І.М. - довіреність,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3449/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вул. Одарія, № 1, м. Одеса, 65003, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Одесагаз» (вул. Одарія, № 1, м. Одеса, 65003, )

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Одесагаз», в якій просить визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Одесагаз» щодо надання, починаючи з 01.10.2018, недостовірних даних про обсяги природного газу, спожиті побутовими споживачами та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок обсягів фактично спожитого побутовими споживачами природного газу, починаючи з 01.10.2018 року по 31.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» зазначає, що як газопостачальне підприємство, надає споживачам послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу. Інші ж послуги на ліцензованій території, зокрема, розподіл та облік розподіленого природного газу здійснює Оператор ГРМ, яким є Акціонерне товариство «Одесагаз».

30 червня 2015 року між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ПАТ «Одесагаз» укладено договір на розподіл природного газу № 02-15-Н, відповідно до п. 2.1 якого, газорозподільне підприємство зобов`язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об`єктів споживачів Замовника... відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Так, за твердженням позивача, AT «Одесагаз» як оператор ГРМ здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначає спожиті побутовими споживачами, обсяги природного газу на території м. Одеси та Одеської області, а ТОВ «Одесагаз-Постачання», як постачальник, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ, згідно наданих Оператором ГРМ даних, та збір коштів за використаний природний газ з побутових споживачів (населення).

ТОВ «Одесагаз-Постачання» статус постачальника зі спеціальними обов`язками втратив лише з моменту набранням чинності постановою КМУ від 19.08.2020 № 740 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» - тобто з 21.08.2020.

Крім цього, взаємовідносини між учасниками ринку природного газу регулюються нормами чинного законодавства України, зокрема Кодексом газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493.

Додатково позивач вказує, що 18.12.2019 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» укладено договір транспортування природного газу № , відповідно до п. 2.2 якого. ТОВ «Одесагаз-Постачання» надається доступ до інформаційної платформи Оператора ГТС.

Відповідно пунктів 1,3 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, алокація природного газу по кожному замовнику послуг транспортування природного газу, зокрема в частині фіксації фактичних обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами Одеської області, визначається оператором газотранспортної системи та доводиться ним до відома ТОВ «Одесагаз-Постачання».

Тобто, ТОВ «Одесагаз-Постачання» має змогу визначити фактичний обсяг природного газу, який був спожитий побутовими споживачами у звітному місяці, виключно з використанням даних, отриманих від AT «Одесагаз» та даних, розміщених на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Враховуючи вищевикладене, згідно з розподілом функцій між учасниками ринку природного газу, на переконання позивача, повноваження по обліку фактично спожитого природного газу віднесено до компетенції Оператора ГРМ - AT «Одесагаз», а ТОВ «Одесагаз-Постачання» не має навіть технічної можливості для здійснення обліку природного газу, а зобов`язаний використовувати дані, отримані від Оператора ГРМ.

Відтак, позивач вважає, що відповідальність за якість та достовірність обліку спожитих обсягів природного газу побутовими споживачами, покладається на Оператора ГРМ. ТОВ «Одесагаз-Постачання» здійснюються виключно вартісне нарахування за спожитий природний газ у відповідності до наданої AT «Одесагаз» інформації щодо обсягів спожитого природного газу споживачами у відповідні календарні періоди.

Водночас позивач зазначає, що на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановами КМУ від 22.03.2017 №187 та від 19.10.2018 № 867, а також відповідно до постанови КМУ від 30.09.2015 № 792 «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ», між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були укладені договори купівлі-продажу природного газу для подальшого постачання побутовим споживачам (населенню).

Зокрема, у період з жовтня 2018 року діяв укладений між позивачем та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договір купівлі-продажу природного газу від 03.10.2018 № 18-338-Н, а з листопаду 2018 року по липень 2020 року (включно) - договір купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 15-538-Н.

Згідно підписаних актів приймання - передачі природного газу по вищезазначеним договорам. AT «НАК «Нафтогаз України» передано, а ТОВ «Одесагаз-Постачання» прийнято природного газу:

- за період жовтень 2018 року за договором від 03.10.2018 № 18-338-Н - 14 821,778 тис. м.куб.;

- за період з листопада 2018 року по липень 2020 року за договором від 05.11.2018 № 15- 538-Н - 752 455,778 тис. м.куб.

Позивач стверджує, що для формування актів приймання-передачі між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та AT «НАК «Нафтогаз Україна» використовуються ті обсяги спожитого природного газу побутовими споживачами (населенням), які формує та надає Оператор ГРМ - AT «Одесагаз».

За результатами вибіркового аналізу відповідності обсягів спожитого газу окремими побутовими споживачами Одеської області, визначених відповідно до фактичних показників встановлених у їх домоволодіннях приладів обліку, виявлені розбіжності з даними, що отримані від AT «Одесагаз», а також виявлено масові факти коригування Оператором ГРМ обсягів спожитого газу закритих періодів.

ТОВ «Одесагаз-Постачання» ставить під сумнів достовірність даних, наданих Оператором ГРМ щодо обсягів фактично поставленого (розподіленого) природного газу і на підставі яких були визначені фінансові зобов`язання позивача за отриманий від AT «НАК «Нафтогаз України» для побутових споживачів (населення) природний газ.

Відтак, позивач відзначає, що загальна кількість побутових споживачів м. Одеси та Одеської області, яким позивач постачає природний газ, станом на 01.11.2020 складає 636 540 осіб. Відповідно до актів наданих послуг та персоніфікованих даних обсяг розподіленого AT «Одесагаз» газу споживачам категорії «населення» з 01 жовтня 2018 по 31 липня 2020 склав 767 277, 556 тис. куб.м.

ТОВ «Одесагаз-Постачання», керуючись п. 23 розділу III Правил, в зв`язку із численними скаргами побутових споживачів природного газу, проведено вибіркову звірку інформації про показники лічильника (приладу обліку), які надають споживачі через додатки в мережі Інтернет та за телефоном із тими даними, які надає AT «Одесагаз», в ході якої позивачем встановлено суттєві розбіжності в даних.

Позивач зауважує, що є підстави вважати, що ТОВ «Одесагаз-Постачання», сплачуючи вартість отриманого від AT «НАК «Нафтогаз України» природного газу на виконання спеціальних обов`язків, були понесені необґрунтовані витрати, обумовлені наданням некоректної/неточної інформації щодо фактичного обсягу постачання та в актах приймання-передачі з останнім включені обсяги природного газу, які не підтверджуються фактичними показниками лічильників (приладів обліку) побутових споживачів (населення), що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як Оператором ГРМ, щодо обліку газу та порушує права ТОВ «Одесагаз-Постачання» як постачальника природного газу.

Крім того, позивач наголошує, що відповідачем скориговано (зменшено) обсяги спожитого газу по ряду особових рахунків, при тому, що за період лютий 2016 - березень 2020 року акти приймання-передачі з AT «НАК «Нафтогаз України» вже сформовані та в них закладені попередні більші обсяги спожитого газу. Такі неправомірні дії відповідача свідчать про здійснення ним недостовірного обліку спожитого природного газу та призводять до збитків ТОВ «Одесагаз-Постачання», оскільки безпідставно збільшують грошове зобов`язання позивача перед AT «НАК «Нафтогаз України».

Відтак, за твердженням позивача, побутові споживачі, які забезпечені засобами (приладами) обліку газу сплачують за спожитий природний газ згідно фактичних показників лічильників газу, а розрахунок з оптовими продавцями природного газу позивачем проводиться відповідно до інформації про обсяги природного газу, наданої Оператором ГРМ - відповідачем.

Такі завищення обсягів розподілу природного газу негативно впливають на права постачальника, оскільки позивач вимушений брати на себе безпідставно збільшені зобов`язання щодо сплати обсягів природного газу.

06.01.2021 на адресу суду від відповідача АТ «Одесагаз» надійшов відзив на позов (вх. № 216/21), в якому останній заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач звертає увагу на те, що за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи забезпечує замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Вартість послуг з розподілу газу за спірний період сплачена Відповідачем.

Між тим, договір розподілу природного газу є публічним. Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем, а оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті. Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільної системи.

Споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи (ГТС).

За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

При цьому, позивач зауважує, що за своєю суттю сумнів позивача щодо достовірності даних, наданих Оператором ГРМ щодо обсягів фактично поставленого (розподіленого) природного газу не є доказом і він повинен базуватися на фактах. Факти наведені позивачем у переліку споживачів, по особових рахунках яких виявлено суттєві розбіжності в обсягах спожитого газу, за його ж твердженням, не є вичерпним. Тобто повного обсягу неправомірних дій Оператора позивачем не встановлено, а лише є припущенням. Припущення не можуть бути допущені та прийняти до розгляду судом у якості доказів.

Відповідач зазначив, що відповідно до положень Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з Кодексом ГРМ. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Так, як стверджує відповідач, у випадку неотримання Оператором ГРМ показань лічильника газу обсяг споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період.

Таким чином, на думку відповідача, вище викладене повністю спростовує міркування та аргументи, викладені в позові, як підставу для задоволення вимог та є підставою для відмови у задоволені позову у повному обсязі.

В поясненнях (вх. № 13345/21), наданих відповідачем до суду 17.05.2021р., останній додатково вказує, що типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 у розділі VI встановлені права та обов`язки постачальника. Згідно них він має право отримувати від побутового споживача плату за поставлений природний газ; контролювати правильність оформлення платіжних документів; ініціювати припинення постачання природного газу Споживачу у порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством. Крім цього надається право: безперешкодного доступу до лічильників газу Споживача для перевірки показань фактично використаних Споживачем обсягів природного газу; проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта; отримувати відшкодування збитків від споживача, що понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов договору та чинного законодавства; мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і договором.

Тобто, на переконання відповідача, ТОВ «Одесагаз - Постачання» має змогу визначити фактичний обсяг природного газу, який був спожитий побутовими споживачами у звітному місяці, як із використанням даних, отриманих від AT «Одесагаз» так і самостійно.

Відтак, ТОВ «Одесагаз - Постачання» відповідно до норм чинного законодавства при проведенні звірки із побутовими споживачами природного газу, має самостійно відображати саме фактичні показники лічильників (приладів обліку) спожитого природного газу населенням.

Водночас, вимогами чинного законодавства встановлено, що побутові споживачі, які забезпечені засобами (приладами) обліку газу сплачують за спожитий природний газ згідно фактичних показників лічильників газу, а розрахунок з оптовими продавцями природного газу проводиться відповідно до інформації та на підставі даних про обсяги природного газу, наданих як Оператором ГРМ так і встановлених самостійно.

Відповідач також зазначає, що крім споживачів які забезпечені приладами обліку газу існують споживачі, які розраховуються з ТОВ «Одесагаз - Постачання» виходячи з встановлених законодавством норм споживання газу у побуті, тобто взагалі не потребують втручання у нарахування з боку Оператора ГРС.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 позовна заява вх.№3564/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вх. №3564/20 від 01.12.2020) залишено без руху у зв`язку з незазначенням повного найменування позивача та повного найменування відповідача, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

10.12.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№33025/20), із змісту якої вбачається усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 04.12.2020.

15.12.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№ 3564/20) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3449/20. Справу № 916/3449/20 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "12" січня 2021 р. об 11:40 год.

06.01.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 216/21), який судом долучений до матеріалів справи та прийнятий до розгляду.

12.01.2021р. судом в підготовчому судовому засіданні було оголошено протокольну перерву до 21.01.2021 о 12:00 год., про що було відображено в протоколі судового засідання.

21.01.2021р. в судовому засіданні судом проголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 23.02.2021 о 14:20 год., про що АТ «Одесагаз» було повідомлено відповідною ухвалою суду від 21.01.2021 в порядку ст. 120 ГПК України.

18.02.2021 до суду ТОВ «Одесагаз-Постачання» подано клопотання (вх. № 4687/21) про витребування доказів у АТ «Одесагаз».

23.02.2021 судом проголошено протокольну ухвалу, якою відмовлено в задоволенні позивача про витребування доказів та запропоновано позивачу надати відповідне клопотання у відповідності до норм ГПК України.

Того ж дня судом проголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 04.03.2021 об 11:40 год., про що відповідач був повідомлений відповідною ухвалою від 23.02.2021 в порядку ст. 120 ГПК України.

02.03.2021 від позивача надійшло клопотання (вх. № 5848/21) про витребування у АТ «Одесагаз» доказів, зазначених у прохальній частині вказаного клопотання.

Також, 02.03.2021 через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства «Одесагаз» за вх.№569/21 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про зобов`язання вчинити певні дії, в якій АТ «Одесагаз» просило суд прийняти дану заяву до розгляду, об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним, зобов`язати ТОВ «Одесагаз-Постачання» здійснити перевірки показань фактично використаних споживачем обсягів природного газу та надати встановлені данні Оператору ГТС, зобов`язати ТОВ «Одесагаз-Постачання» здійснити нарахування побутовим споживачам за спірний період, які не обладнані приборами обліку використаного газу, виходячи з встановлених діючим законодавством норм споживання та надати данні Оператору ГТС.

03.03.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Одесагаз» за вх.№569/21 від 02.03.2021р. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про зобов`язання вчинити певні дії повернуто.

04.03.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вх. № 5848/21 від 02.03.2021р.) про витребування доказів по справі №916/3449/20 задоволено повністю. Витребувано у Акціонерного товариства «Одесагаз» інформацію та звіти згідно прохальної частини задоволеного клопотання.

Того ж дня, судом протокольно проголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.03.2021 о 10:40 год. та повідомлено АТ «Одесагаз» про дату та час підготовчого засідання у справі № 916/3449/20 ухвалою суду від 04.03.2021 в порядку ст. 120 ГПК України.

15.03.2021 до суду надійшов запит (ухвала) Південно-західного апеляційного господарського суду про витребування від Господарського суду Одеської області копій матеріалів справи №916/3449/20, необхідних для розгляду апеляційної скарги АТ «Одесагаз» на ухвалу суду від 03.03.2021.

16.03.2021 до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшло клопотання АТ «Одесагаз» (вх. № 7162/21) про зупинення провадження по справі до розгляду апеляційної скарги АТ «Одесагаз» на ухвалу суду від 03.03.2021р. по справі №916/3449/20.

16.03.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області провадження по справі №916/3449/20 зупинено.

17.03.2021 у зв`язку з надходженням запиту (ухвали) Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 (вх. ГСОО № 406/21 від 15.03.2021) супровідним листом надіслано матеріали оскарження ухвали від 03.03.2021р. у справі № 916/3449/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії до суду апеляційної інстанції.

26.04.2021 року до Господарського суду Одеської області надійшов оригінал постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021р. у справі № 916/3449/20, якою ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

06.05.2021 ухвалою суду провадження у справі №916/3449/20 поновлено з 20.05.2021, призначено підготовче засідання у справі №916/3449/20 на "20" травня 2021 об 11:20 год.

20.05.2021 позивачем до суду надано клопотання (вх. № 13690/21) про призначення справи до колегіального розгляду, яке судом долучено до матеріалів справи.

20.05.2021 суд розглянув клопотання позивача про колегіальний розгляд справи в судовому засіданні, проголосив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання з підстав його необґрунтованості та проголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/3449/20 до судового розгляду по суті на 21.05.2021 об 11:00 год та 22.06.2021 об 11:00 год.

21.05.2021 у судовому засіданні по справі № 916/3449/20 оголошено протокольно перерву на раніше визначену дату судового засідання по суті до 22.06.2021 об 11:00 год.

Представник позивача в судових засіданнях по суті виступив із вступною промовою, повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 22.06.2021 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» є суб`єктом ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) на території м. Одеси та Одеської області відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 за № 187, від 19.10.2018 за № 867.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» здійснює постачання природного газу на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії, згідно Постанови № 674 від 18.05.2017.

30 червня 2015 між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» (Газорозподільне підприємство), що здійснює діяльність на підставі ліцензії № 295532, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (Замовник) було укладено договір на розподіл природного газу № 02-15-Н.

Предметом укладеного сторонами Договору на розподіл природного газу є зобов`язання Газорозподільного підприємства (відповідач) надати Замовнику (позивач) послугу з транспортування природного газу розподільними мережами до межі балансової належності об`єктів споживачів Замовника (далі пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, та зустрічне зобов`язання Замовника сплатити Газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами Договору (пункти 2.1-2.2 Договору на розподіл природного газу).

Порядок обліку природного газу та його якість визначено в розділі ІІІ Договору на розподіл природного газу.

Так, відповідно до пункту 3.1 за розрахункову одиницю протранспортованого природного газу приймається один кубічний метр (куб.м) газу), приведений до стандартних умов: температура газу (t) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Пунктом 3.2 Договору на розподіл природного газу визначено, що облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах Договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за № 67/11941 та для споживачів-населення за Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246.

Обсяг протранспортованого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника за регульованим тарифом визначається відповідно до договорів на постачання газу, укладених між Замовником відповідним споживачем та Газорозподільним підприємством (пункт 3.3 Договору на розподіл природного газу).

Відповідно до пункту 3.4 Договору на розподіл природного газу акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є Замовником, у зазначений термін формує Газорозподільне підприємство та передає його на погодження Замовникові. При наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Пунктом 4.6 Договору на розподіл природного газу встановлено, що послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між Газорозподільним підприємством та Замовником актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначеного відповідно до розділу ІІІ договору.

В свою чергу, відповідно до п. 4.8. договору Замовник протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства.

До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого природного газу та сума для оплати наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ установлюються відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Відповідно до пункту 4.9 Договору на розподіл природного газу акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків Замовника з Газорозподільним підприємством.

Згідно з пунктом 5.1 Договору на розподіл природного газу розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюється за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м. (далі тариф), встановленим для Газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 5.2 Договору на розподіл природного газу встановлено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 5.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами договору.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 10.00 години першого дня місяця до 10.00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг протранспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV договору та податку на додану вартість (пункт 5.3 Договору на розподіл природного газу).

Відповідно до пункту 5.4 Договору на розподіл природного газу загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ Газорозподільним підприємством Замовнику.

До обов`язків газорозподільного підприємства у п. 6.1. договору віднесено, зокрема: забезпечення транспортування природного газу ГРМ до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором та погоджених Оператором, за умови дотримання дисципліни відбору природного газу та розрахунків Замовника за надані Газорозподільним підприємством послуги; складення та надання на погодження Замовникові акту наданих послуг; забезпечення за підсумками розрахункового періоду формування обсягу газу по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є Замовником, та не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надавати зазначеному Замовникові персоніфіковані дані про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу по кожному споживачу цього Замовника. При цьому, за окремим письмовим запитом Замовника по конкретному споживачу щодо уточнення даних або інформації (покази вузла обліку тощо) про обсяг споживання газу надати відповідну письмову відповідь протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Замовник має право, в силу положень п. 6.4. договору, на коригування планових обсягів природного газу в установленому порядку.

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим до 31 грудня кожного наступного року, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони повинні переоформити додаток до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк (пункт 11.1 Договору на розподіл природного газу).

У додатку № 1 до Договору на розподіл природного газу сторони визначили договірні (планові) обсяги транспортування природного газу Замовника ГРМ на 2015 рік.

Згідно з додатковою угодою від 04.01.2016 сторони узгодили договірні (планові) обсяги транспортування природного газу Замовника ГРМ протягом 2016 року.

Визначені Оператором ГРМ обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання позивачем у взаємовідносинах з побутовими споживачами природного газу, а саме: на підставі наданої відповідачем інформації щодо обсягу спожитого газу позивач здійснює відповідні нарахування оплати за спожитий природний газ.

05.11.2018 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ТОВ «Одесагаз-Постачання» (покупець) укладено договір №18-538-Н купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2018 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

На виконання умов договору від 03.10.2018 продавцем передано, а покупцем прийнято природний газ на суму 376654739,44 грн. у листопаді 2018 року обсягом 50337,334 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2018); на суму 565623885,30 грн. у грудні 2018 обсягом 75591,770 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 року); на суму 664976937,42 грн. у січні 2019 обсягом 88869,627 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2019); на суму 498344712,80 грн. у лютому 2019 обсягом 66600,368 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2019); на суму 421906696,01 грн. у березні 2019 обсягом 56384,949 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2019); на суму 234421696,30 грн. у квітні 2019 обсягом 31328,859 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2019); на суму 87864027,48 грн. у травні 2019 обсягом 12223,710 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2019); на суму 54943749,59 грн. у червні 2019 обсягом 8244,034 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2019); на суму 52414490,27 грн. у липні 2019 обсягом 8903,71700 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2019); на суму 45480879,92 грн. у серпні 2019 обсягом 8144,48800 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2019); на суму 44107269,13 грн. у вересні 2019 обсягом 8179,58000 тис. куб. м. (акт приймання-передачі від 30.09.2019); на суму 95503050,16 грн. у жовтні 2019 обсягом 18626,33700 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2019); на суму 248383944,25 грн. у листопаді 2019 обсягом 42250,79000 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2019); на суму 329865822,04 грн. у грудні 2019 обсягом 64275,833 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2019); на суму 434701496,52 грн. у січні 2020 обсягом 77903,494 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2020); на суму 204887640,98 грн. у лютому 2020 обсягом 43247,138 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2020); на суму 128779800,22 грн. у березні 2020 обсягом 31600,854 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2020); на суму 110497898,94 грн. у квітні 2020 обсягом 31785,151 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2020); на суму 41857225,12 грн. у травні 2020 обсягом 15327,466 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2020); на суму 14728260,70 грн. у червні 2020 обсягом 5729,200 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2020); на суму 19026523,24 грн. у липні 2020 обсягом 6901,079 тис. куб. м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.06.2020).

З метою підтвердження позовних вимог позивач у позовній заяві навів результати вибіркової звірки показань фактично використаних побутовими споживачами обсягів природного газу, в ході якої виявлено розбіжність між даними, поданими відповідачем, та даними, отриманими позивачем під час перевірки показань лічильників газу (приладів обліку).

Як видно з наведених у позовній заяві таблиць, має місце різниця між показниками лічильника споживачів, по яких здійснено перевірку, та показниками лічильника, наданими відповідачем, а також розбіжність в нарахуванні до сплати вартості природного газу по споживачам. Обсяг споживання за даними відповідача є більшим, аніж за даними позивача, що, за твердженням останнього, змушує його брати на себе безпідставно збільшені зобов`язання щодо сплати вартості визначених відповідачем обсягів природного газу та завдає збитків у розмірі вартості різниці об`ємів природного газу.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII (далі Закон № 329-VIII) передбачено, що правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Зазначений Закон набрав чинності 08.05.2015 та введений в дію 01.10.2015 з урахуванням застережень, наведених у пункті 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 329-VIII.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 4 Закону № 329-VIII до компетенції Регулятора на ринку природного газу (національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, пункт 32 статті 1 цього Закону) належить, серед іншого, затвердження кодексу газорозподільних систем.

Згідно зі статтею 12 Закону № 329-VIII постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Частиною 3 статті 18 Закону № 329-VIII визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Результати вимірювань вузла обліку природного газу можуть бути використані за умови забезпечення єдності вимірювань.

Права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу (стаття 38 Закону № 329-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 329-VIII права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, а також договором розподілу природного газу.

За змістом статті 41 Закону № 329-VIII Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті.

Кодекс газорозподільних систем повинен містити такі положення:

1) основні правила технічної експлуатації газорозподільних систем, планування, оперативно-технологічного управління та розвитку газорозподільних систем та механізми нагляду за їх додержанням;

2) умови, у тому числі комерційні та технічні, доступу до газорозподільних систем, включаючи комерційні та технічні умови приєднання нових об`єктів замовника до газорозподільної системи;

3) правила обліку природного газу (у тому числі приладового);

4) правила поведінки на випадок збоїв у роботі газорозподільних систем;

5) порядок обміну інформацією з іншими суб`єктами ринку природного газу;

6) інші питання щодо експлуатації газорозподільних систем.

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496 (надалі - Правила постачання природного газу), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 "Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" та Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу VI «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року (надалі Кодекс ГРМ), суб`єкти ринку природного газу (у т.ч. споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у т.ч. побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу, надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними (пункт 1 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ).

Пунктом 2 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

Розділом XV, де в пункті 3 глави 1 зазначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Згідно з пунктом 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

В свою чергу, відповідно до п.3 гл. 4 розділу IX Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Згідно з п. 4 цієї глави, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ).

За положеннями п. 2 розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Обсяг спожитого природного газу побутовим споживачем визначається згідно з пунктом 12 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496.

Відповідно до пункту 13 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Відповідно до пункту 17 розділу III Правил постачання природного газу, розрахунки (побутовим споживачем) за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Так, судом встановлено, що відповідач у даній справі, як оператор газорозподільних систем, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а позивач у даній справі, як постачальник із спеціальними обов`язками, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ за даними оператора ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору на розподіл природного газу відповідач зобов`язався надати позивачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж балансової належності об`єктів споживачів замовника (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

В свою чергу, згідно з умовами пункту 2.2. Договору на розподіл природного газу позивач зобов`язався сплатити відповідачу вартість послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами договору.

З моменту затвердження Кодексу ГРМ та впродовж спірних правовідносин, законодавчо вже було встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому визначений та врегульований порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії.

Таким чином, можливість застосування коефіцієнту приведення до стандартних умов при визначенні обсягу розподіленого природного газу по об`єктах побутових споживачів, вузли обліку яких не обладнані корекцією тиску та температури, повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а позивачем не надано доказів протиправної поведінки відповідача під час виконання зобов`язань за Договором на розподіл природного газу, в тому числі в частині обліку спожитого природного газу побутовими споживачами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

В матеріалах справи відсутні докази щодо обсягу наданих відповідачем послуг з розподілу природного газу на виконання умов договору від 30.06.2015 про розподіл природного газу №02-15-Н, які можуть бути підтверджені актами наданих послуг, де вказано обсяг розподіленого оператором ГРМ природного газу щомісячно, за період з жовтня 2018 року по липень 2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про безпідставне завищення відповідачем обсягів спожитого природного газу споживачами, яким встановлено газові лічильники, що має наслідком безпідставно збільшене зобов`язання ТОВ «Одесагаз-Постачання» щодо сплати за куплений природний газ.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів завищення обсягів споживання для осіб, яким встановлено газові лічильники. Окрім того, за положеннями глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. При цьому, якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Щодо неправомірності дій АТ «Одесагаз» при визначенні обсягів споживання газу особами, у яких не встановлені лічильники газу, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає відповідне порушення (зокрема, у які періоди з 01.10.2018 року відповідачем застосовано норми споживання із порушенням та в яких розмірах). Окрім того, у суду відсутні відомості про обсяги фактично розподіленого природного газу споживачам, у яких відсутні газові лічильники, сформовані АТ «Одесагаз» за період з 01.10.2018 року по 31.07.2020 року.

Судом також приймається до уваги відсутність будь-яких актів наданих послуг за період з жовтня 2018 по липень 2020 із вказівкою у них на обсяг спожитого газу, відсутність доказів зауважень при підписанні таких актів, які передбачені розділом 4 договору, а також відсутність доказів звернень до газорозподільного підприємства щодо обов`язку останнього, передбаченого п.п. 6.1.7. договору.

Фактично, ТОВ «Одесагаз-Постачання», вважаючи неправомірними нарахування обсягів відповідачем щодо всіх побутових споживачів за період з 01.10.2018 по 31.07.2020, наводить лише інформацію щодо звернень та скарг споживачів та ставить під сумнів достовірність даних, наданих АТ "Одесагаз", як Оператором ГРМ, щодо обсягів фактично поставленого природного газу. Вказане не може свідчити про неправомірність дій АТ «Одесагаз» при нарахуванні обсягів фактично спожитого природного газу всім побутовим споживачам в період з 01.10.2018 по 31.07.2020.

Додатково суду наголошує, що відповідно до глави 3 розділу IV Кодексу ГТС, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2019 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» укладено договір транспортування природного газу № , відповідно до п. 2.2 якого ТОВ «Одесагаз-Постачання» надається доступ до інформаційної платформи Оператора ГТС.

Отже, позивач має доступ до інформаційної платформи та статус користувача платформи, що надає можливість позивачу отримувати інформацію щодо обсягів спожитого природного газу споживачами у відповідні календарні періоди з електронної платформи в мережі Інтернет.

Оцінюючи докази, надані сторонами у справі на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності як в цілому, так і кожного доказу окремо, керуючись при цьому внутрішнім переконанням, суд зазначає, що жодних інших доказів на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано. Відтак, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення норм діючого законодавства, а також умов договірних зобов`язань при здійсненні розподілу природного газу, в тому числі - в частині обліку спожитого природного газу побутовими споживачами за період з 01.10.2018 по 31.07.2020, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій АТ «Одесагаз» щодо надання ТОВ «Одесагаз-Постачання» недостовірних обсягів природного газу, спожитого побутовими споживачами за період з 01.10.2018 по 31.07.2020, та, відповідно, зобов`язання здійснити перерахунок обсягів фактично спожитого природного газу за вказаний період.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Підсумовуючи все вищевикладене, за результатами розгляду справи суд доходить до висновку, що позов ТОВ «Одесагаз-Постачання» є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 76, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. У позові - відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (вул. Одарія, № 1, м. Одеса, 65003, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02 липня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський