Справа № 909/403/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2021 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 909/403/21 за позовом приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про стягнення з комунального некомерційного підприємства "Центр первинної консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" заборгованості в сумі 59 549 грн 62 коп.

АТ "Прикарпаттяобленерго" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з КНП "ЦПМКДД" 59 549 грн 62 коп., з яких 57 818 грн 81 коп. - заборгованість за спожиту активну електричну енергію та 1 730 грн 81 коп. - заборгованість за перетікання реактивної електроенергії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення своїх договірних зобов`язань відповідач не оплатив спожиту активну електричну енергію та послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії.

06 травня 2021 р., суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, згідно з якою відповідачу належало подати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 13 травня 2021 р., відтак п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву розпочався 14 травня 2021 р. та закінчився 28 травня 2021 р.

Відзиву на позов відповідач у встановлений строк не подав.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2018 р., АТ "Прикарпаттяобленерго" (постачальник) та КНП "ЦПМКДД" (споживач), уклали правочин про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 240810 (далі - Договір), відповідно до умов якого КНП "ЦПМКДД" являється споживачем електричної енергії за даним Договором у зв`язку із зміною найменування суб`єкта господарювання із КЗ "Міська поліклініка №2" на КНП "ЦПМКДД".

Цього ж дня сторони уклали Додатковий правочин про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 240810, в п. 1 якого визначено нову редакцію п. 9.4 Договору про постачання електричної енергії № 240810: "Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2018 р., а в частині зобов`язань Сторін, що виникли під час його дії - до повного їх виконання".

За умовами типового Договору про постачання електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28, постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з відповідною дозволеною потужністю, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За змістом підпунктів 2.3.3, 2.3.4 цього Договору, споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

17 травня 2019 р., 25 листопада 2019 р. та 28 січня 2020 р., позивач звертався до відповідача із претензіями про оплату 57 818 грн 81 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 1 730 грн 81 коп. заборгованості за перетікання реактивної енергії, які останній залишив без задоволення.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію та заборгованості за перетікання реактивної електроенергії.

За змістом положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частин 1, 3 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Так, позивач стверджує, що в порушення своїх договірних зобов`язань відповідач не розрахувався за активну електричну енергію згідно з рахунком № 240810/1 від 13 грудня 2018 р. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії згідно з рахунком № 240810/3 від 15 листопада 2018 р., однак при цьому договору про постачання електричної енергії № 240810 та додатків до нього, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог до позовної заяви не долучив, як і не надав суду доказів направлення згаданих рахунків відповідачу. Неподання позивачем вищезгаданих документів позбавляє суд можливості з`ясувати обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Що стосується посилань позивача на умови типового Договору про постачання електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕ від 31 липня 1996 р. № 28 (із змінами), слід зазначити, що типовий договір не визначає всіх умов договору, оскільки одні з умов, зазначених у типовому договорі, є обов`язковими для сторін, інші мають рекомендаційний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст (ч. 4 ст.179 ГК України).

Отже, наявність договору про постачання електричної енергії № 240810 та додатків до нього є обов`язковою для вирішення даного спору. Проте таких документів позивач суду не надав та навіть не зазначив дату укладення сторонами договору № 240810.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в позові АТ "Прикарпаттяобленерго" про стягнення з КНП "ЦПМКДД" 57 818 грн 81 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 1 730 грн 81 коп. заборгованості за перетікання реактивної електроенергії слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

у позові приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про стягнення з комунального некомерційного підприємства "Центр первинної консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" заборгованості в сумі 59 549 грн 62 коп. - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, - покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко