ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

12.07.2021м. ДніпроСправа № 904/6317/21

за заявою ОСОБА_1 , м. Дніпро

особа, яка набуде статусу відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

особа, яка набуде статусу третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотех-Універсал", м. Дніпро

про забезпечення позову

Суддя Крижний О.М.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва "Водно-спортивну базу "ІНФОРМАЦІЯ_1", реєстраційний номер 01, розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях виставлено на продаж з аукціону незавершене будівництво " Водно-спортивну базу "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, відповідно до даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно власником даного об`єкту є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, тобто інша юридична особа. Заявник зазначає, що наказ прийняла інша юридична особа, яка не є власником майна.

Заявник зазначає, що має намір звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 14.04.2020 №12/01-126-РП "Про зміну способу приватизації". Даним наказом прийнято рішення здійснити приватизацію об`єкту незавершеного будівництва " Водно-спортивну базу "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом викупу юридичною особою ТОВ "Автотех-Універсал".

Заявник зазначає, що даний наказ стосується цього прав та інтересів, оскільки нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 складається з нежитлової будівлі та земельної ділянки з кадастровим номером :03:305:0039, власником якої є заявник.

Відтак, заявник стверджує, що неуповноважений орган який не є власником нерухомого майна прийняв рішення про приватизацію нерухомості, яка розташована на земельній ділянці, яка належить на праві власності заявнику.

Таким чином, заявник допускає, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб може призвести до неможливості захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (ч.12 ст. 137 ГПК України).

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Так, пунктами 3, 4, 7 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заявник вказує, що має намір звернутися до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 14.04.2020 №12/01-126-РП "Про зміну способу приватизації".

Згідно даного наказу Регіональним відділенням Фонду державного майна України прийнято рішення про зміну способу приватизації, а саме: вирішено вважати, що аукціон з умовами з продажу об`єкта незавершеного будівництва - водно - спортивна база " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , призначений на 08.04.2020 року, вважати таким, що не відбувся. Здійснити приватизацію об`єкта незавершеного будівництва - водно - спортивна база " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом викупу юридичною особою - ТОВ "Автотех-Універсал" (), яка єдина подала заяву на участь в аукціоні з продажу вказаного об`єкта, за запропонованою нею ціною продажу - 11 006 000 грн. (одинадцять мільйонів шість тисяч гривень 00 коп.), без урахування ПДВ (а.с.34).

У той же час заявник просить накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва "Водно-спортивну базу "ІНФОРМАЦІЯ_1", реєстраційний номер 01, розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень вказаних норм права заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом позову.

За змістом заяви про забезпечення позову, заявник зазначає, що об`єкт незавершеного будівництва (водно-спортивна база " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") знаходиться на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_1 , який відповідно до договору оренди земельної ділянки надав земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

В той же час, у заяві не обґрунтовано, та до заяви не додано доказів того, яке відношення саме до об`єкту незавершеного будівництва має заявник ( ОСОБА_1 ). Заявником не обґрунтовано, яким чином зазначені заходи забезпечення позову (накладення арешту на нерухомість) у даній справі є таким, що перебуває у зв`язку з предметом спору і спрямований на належне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки у разі задоволення позову виконання такого рішення не потребуватиме вжиття заходів щодо передачі майна, про яке йдеться у оспорюваному позивачем наказі. Заявником лише подано докази того, що він є власником земельної ділянки, проте доказів того, яке відношення він має до майна не надано.

Відсутність вказаних обставин у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову (обґрунтування необхідності конкретного заходу забезпечення позову саме по відношенню до предмету позову - п.3 та п.4 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України) позбавляє суд можливості оцінити взаємозв`язок заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно з предметом майбутнього позову немайнового характеру.

При цьому у суду відсутні повноваження тлумачити, що саме мав на увазі заявник при такому формулювання заяви про забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд звертає увагу на наступне. Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте всупереч даним вимогам законодавства додані до заяви копії документів не засвідчені належним чином.

Суд може оцінювати докази надані в оригіналі, або ж у належно засвідченій копії. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Відповідно до Висновку Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, відсутність належним чином засвідчених письмових доказів має наслідком визнання таких доказів недопустимими.

У той же час, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, внаслідок неподання належним чином засвідчених копій доказів, на які посилається заявник суд позбавлений можливості оцінити наявність обставин, на які посилається заявник та необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки заява не містить всіх необхідних елементів, передбачених статтею 139 Господарського процесуального кодексу України, а також на підтвердження обставин, викладених у заяві подані недопустимі докази, заява про забезпечення позову підлягає поверненню без розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

При повторному зверненні заявнику потрібно чітко обґрунтувати взаємозв`язок заходів забезпечення позову з предметом майбутнього позову та надати необхідні для розгляду заяви докази, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх.№зз-49/21 від 08.07.2021) - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Додаток: заява про забезпечення позову з додатками на 29 арк., в т.ч. квитанція про сплату судового збору №86863 від 05.07.2021 на суму 1135,00 грн.

Суддя О.М. Крижний