РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/246/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Громадської організації «Фонд розвитку Маріуполя» (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, ПРОВУЛОК НАХІМОВА, будинок 6; ідентифікаційний код 39986851)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО АГОРА» (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 60; ідентифікаційний код 40538311)

про стягнення 50 000,00 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року Громадської організації «Фонд розвитку Маріуполя» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО АГОРА» (далі - відповідач) про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 03/04-2017 від 03.04.2017, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму перерахованої попередньої оплати за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/246/21 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та розгляд справи, ухвала від 16.01.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трекінг поштового відправлення 836) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: 04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 60.

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про неможливість вручення поштового відправлення особі за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.01.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 між Громадською організацією «Фонд Розвитку Маріуполя», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Агора», як підрядником, укладений договір № 03/04-2017 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.2 договору відповідач зобов`язався виконати роботу по виготовленню та передачі позивачу Комплекту 3D візуалізацій по об`єкту: «Реконструкція комунального закладу «Кінотеатр «Союз» під «Соціальний офіс «Мультіцентр», який знаходиться за адресою: вул. Українського козацтва, буд. 51 у Лівобережному районі м.Маріуполя.

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість створення документації становить 270 000 грн.

Згідно з пунктом 2.3 договору замовник зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок підрядника попередню оплату в розмірі 50 000 грн.

Пунктом 3.1 договору встановлені наступні терміни початку та закінчення робіт: дата початку робіт - визначається датою перерахування замовником попередньої оплати за пунктом 2.3 договору на рахунок підрядника; дата закінчення робіт - 15 робочих днів з дня отримання попередньої оплати.

Відповідно до пункту 4.1 договору підрядник передає акт здачі-приймання робіт на підпис замовнику разом з результатом виконання робіт (альбом який складається з 8 фінішних рейдерів фасадів та інтер`єрів).

Пунктом 10.2 договору передбачено, що він набирає чинності з дня підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випаду до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

03.04.2017 між Громадською організацією «Фонд Розвитку Маріуполя» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Агора» складені та підписані додаток № 1 до договору, яким погоджено завдання на виконання робіт, та додаток № 2, яким узгоджено протокол договірної ціни.

На виконання пункту 2.3 договору позивач здійснив попередню оплату в розмірі 50 000,00 грн на поточний рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 250 від 07.04.2017.

Отже, в силу вимог пункту 3.1 договору, 07.04.2017 є датою початку робіт від якої відліковуються 15 робочих днів на виконання робіт.

За твердженням позивача, відповідач всупереч зазначеним умовам договору роботи не виконав, доказів протилежного до матеріалів справи не надав.

З метою досудового врегулювання спору, позивач листом № 817-01 від 27.02.2019 звертався до відповідача з проханням у строк до 01.03.2019 виконати свої зобов`язання за договором або повернути суму попередньої оплати.

Будь-які докази направлення означеної вимоги матеріали справи не містять.

20.06.2019 позивач направив засобами поштового зв`язку відповідачу претензію №894-01 від 20.06.2019 з вимогою повернути протягом семи календарних днів суму попередньої оплати у розмірі 50 000,00 грн.

Оскільки вказана вимога позивача не виконана, грошові кошти на користь позивача не надходили, останній звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (стаття 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Судом встановлено, що на виконання пункту 2.3 договору № 03/04-2017 від 03.04.2017 позивач здійснив попередню оплату в розмірі 50 000,00 грн на поточний рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 250 від 07.04.2017.

Отже, в силу вимог пункту 3.1 договору, 07.04.2017 є датою початку робіт від якої відліковуються 15 робочих днів на виконання робіт.

Таким чином, беручи до уваги умови пункту 3.1 договору, а також враховуючи святкові і неробочі дні, такі як Великдень -16.04.2020, наступний після Великодня робочий день - 17.04.2020 та День міжнародної солідарності трудящих - 1 і 2 травня, граничним строком закінчення виконання робіт є 03.05.2017.

Однак відповідач роботи у погоджені договором строки, не здійснив. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив засобами поштового зв`язку відповідачу претензію №894-01 від 20.06.2019 з вимогою повернути протягом семи календарних днів суму попередньої оплати у розмірі 50 000,00 грн.

Як вже зазначалось, вказана вимога позивача не виконана.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку з виконання робіт відповідачем за договором настав ще 03.05.2017, за які позивач здійснив попередню оплату у розмірі 50 000 грн, що підтверджено належними доказами наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав доказів, які свідчать про виконання передбачених договором робіт, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 000 попередньої оплати, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Громадської організації «Фонд розвитку Маріуполя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО АГОРА» про стягнення 50 000,00 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО АГОРА» (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 60; ідентифікаційний код 40538311) на користь Громадської організації «Фонд розвитку Маріуполя» (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, ПРОВУЛОК НАХІМОВА, будинок 6; ідентифікаційний код 39986851) 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) попередньої оплати та 2 102 грн (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.07.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ