ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1960/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ревелд", м.Київ
до Фізичної особи - підприємця Чумака Віталія Миколайовича, м.Харків
про стягнення 18 330,40 грн.,
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ревелд" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Чумака Віталія Миколайовича про стягнення суми заборгованості за поставлений товар на загальну суму 18330,40 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.05.2021 не отримав.

При цьому, суд зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.05.2021 направлялась відповідачу на адресу, вказану позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1 , яка співпадає з даними стосовно відповідача, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте копія ухвали суду була повернута з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою". Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси, або інформації про зміну місцезнаходження відповідача в реєстрі немає, а також матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте відзив на позовну заяву у строк встановлений судом не подав, суд вирішує справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ревелд" здійснило поставку відповідачу товару на загальну суму 68330,40 грн. згідно видаткових накладних № 29082018/6 від 29.08.2018 на суму 54042,00 грн., № 22102018/1 від 22.10.2018 на суму 14288,40 грн.

Відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити товар. Проте, ним було лише частково здійснено оплату товару 23.08.2018 у сумі 21000,00 грн. та 29.08.2018 у сумі 29000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 28.01.2021, 28.01.2021.

Отже, загальна сума отриманих позивачем грошових коштів від відповідача складає 50000,00 грн. Ніяких додаткових угод щодо відстрочення платежу після поставки товару сторонами укладено не було.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 18330,40 грн.

28.01.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою оплатити заборгованість до 01.03.2021. Відповідач відповіді на претензію не надав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу товар, а останній не оплатив товар в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 18 330,40 грн.

Оскільки станом на момент подання позову будь-яких дій зі сторони відповідача, спрямованих на врегулювання спору між сторонами здійснено не було, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 68330,40 грн. згідно видаткових накладних № 29082018/6 від 29.08.2018 на суму 54042,00 грн., № 22102018/1 від 22.10.2018 на суму 14288,40 грн. Відповідач товар отримав, що підтверджується його підписом на вищевказаних видаткових накладних (а.с. № 7,8).

Відповідач оплату рахунку №818/49 від 10.08.2018 здійснив частково у сумі 50000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 28.01.2021 (а.с. № 9).

Як встановлено судом, у зв`язку з несплатою поставленого товару в повному обсязі, позивач звертався до відповідача з претензією №2801/1 від 28.01.2021 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 18330,40 грн. у строк до 01.03.2021 (а.с. № 11,12), проте відповідач сплату заборгованості не здійснив.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 18330,40 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 18330,40 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 11, 525, 530, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 181, 193, 202, 205, 265 ГК України та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чумака Віталія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревелд" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, ) заборгованість за поставлений товар на загальну суму 18330,40 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "09" липня 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко