УХВАЛА

06 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/1742/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О. Р. - головуючого, Бакуліної С. В., Кондратової І. Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі № 922/1742/18

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" (далі - Товариство)

про стягнення вартості частини майна,

В С Т А Н О В И В:

1. У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача внаслідок виключення його зі складу учасників Товариства ринкову вартість частини майна та прибутку Товариства в розмірі 31 067 077,17 грн, 3 913 942,43 грн 3% річних та 13 541 583,73 грн інфляційних втрат.

2. Господарський суд Харківської області рішенням від 12.11.2020 позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з Товариства на користь ОСОБА_1 суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника в розмірі 31 067 077,17 грн, 3% річних в розмірі 2 991 592,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 699 140,31 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

3. Східний апеляційний господарський суд постановою від 22.04.2021 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

4. 10.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Верховний Суд ухвалою від 10.06.2021 відкрив касаційне провадження та призначено до розгляду справу № 922/1742/18 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021.

6. 01.07.2021 ОСОБА_1 через електронну пошту на адресу Верховного Суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- Нежитлове приміщення площею 2542,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- Нежитлове приміщення площею 645,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

7. Заява мотивована тим, що у рішеннях господарських судів від 01.10.2018 у справі № 903/439/18 та від 10.01.2019 у справі № 903/294/18 констатовано, що відповідач вже вчиняв правочини із продажу свого нерухомого майна з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення боргу на користь ТОВ "Освіта-плюс"; внаслідок такого продажу іншого ліквідного майна на яке можна звернути стягнення у відповідача не залишилось; рішенням від 16.11.2015 у справі № 903/914/15 стягнуто з відповідача 987 692,52 грн, проте це рішення не виконувалось 6 років; заявник звертає увагу на стан заборгованостей відповідача у низці виконавчих проваджень; на стадії касаційного оскарження постанови апеляційного суду від 22.04.2021 по справі № 922/1742/18 відповідач відкрив новий рахунок в банку та розмістив на ньому кошти, необхідні для погашення заборгованостей; після погашення вказаних заборгованостей відповідач спробує відчужити єдине ліквідне майно (вищезазначені нежитлові приміщення), яке знаходилось в обтяженні іпотекою до 18.05.2021, проте рішеннями судів було звільнено від такого; відповідач схильний вчиняти та вже формує підґрунтя для вчинення активних дій з метою невиконання рішення суду у справі, що розглядається; станом на 01.07.2021, згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, записи про іпотеку видалені, а кількість обтяжень зменшилось до 4 (в порівнянні з 11, які існували станом на 30.09.2020), що свідчить про вчинення боржником дій зі звільнення майна з під арешту; боржник також вчиняє активні дії щодо зняття арештів з майна шляхом подання відповідної заяви до господарського суду Волинської області у справі № 903/439/18.

8. Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

9. Статтею 137 ГПК визначено заходи забезпечення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

10. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

11. Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

12. Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

13. Предметом позовних вимог у даній справі є вимога ОСОБА_1 до Товариства про стягнення ринкової вартості частини майна та прибутку Товариства в розмірі 31 067 077,17 грн, 3 913 942,43 грн 3% річних та 13 541 583,73 грн інфляційних втрат.

14. Розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, колегія суддів вважає, що обґрунтування заявника зводяться до припущень про можливе відчуження нерухомого майна відповідачем у майбутньому, які ґрунтуються лише на обставинах, встановлених в судових рішеннях у інших справах.

15. Окрім цього, певні дії відповідача, здійснені ним у минулому, на які посилається заявник, не можуть свідчити про те, що такі вчинятимуться також у майбутньому.

16. Заявник також не довів, що навіть за наявності у відповідача наміру відчужити належне йому нерухоме майно, він зможе цей намір реалізувати у короткі строки (до закінчення касаційного розгляду справи).

17. Суперечливими є й доводи заявника про те, що відповідач вже вчиняв правочини із продажу свого нерухомого майна з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення боргу на користь ТОВ "Освіта-плюс", та що внаслідок такого продажу іншого ліквідного майна на яке можна звернути стягнення у відповідача не залишилось, та одночасне звернення до суду з проханням накласти арешт на єдине ліквідне майно відповідача.

18. Зазначені позивачем в заяві обставини не доводять, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

19. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що немає достатніх правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 922/1742/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

І. Кондратова