ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Черкаси справа № 925/224/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

за участю представників: від позивача: Івашкова Н.Є., адвокат, від відповідача Глущик Д.А., за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50»

до Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод»

про визнання недійсним договору поставки,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» про визнання недійсним договору поставки №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019 та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» стало відомо, що нібито між ним та відповідачем було укладено договір поставки та що, у зв`язку з невиконанням вказаного договору, відповідач звернувся до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник» з позовом про стягнення заборгованості з позивача. На переконання позивача вказаний договір товариством не укладався, на ньому відсутній підпис керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» ОСОБА_1 , який з 2011 року є єдиним директором товариства. Підпис, який вчинений на договорі, від імені директора Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» належить іншій особі, що підтверджується висновком експертизи, яка була проведена на замовлення позивача.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.03.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановлено строк для подання інших заяв по суті.

23.03.2021 відповідач надіслав до суду відзив на позов №22/03/21-1 від 22.03.2021, у якому в задоволенні позову просить відмовити повністю. Зазначив, що під час укладення спірного договору діяв добросовісно, після укладення договору виконав свої зобов`язання за договором та здійснив поставку товару в об`ємах та асортименті, які визначені умовами договору, а позивач прийняв поставлений товар та частково оплатив його, що свідчить про його дійсність та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відзив відповідача прийнято судом до розгляду.

Протокольною ухвалою від 06.04.2021 підготовче засідання відкладено до 22.04.2021.

22.04.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив від 21.04.2021, у якій зазначив, що не заперечує факт поставки товару з боку відповідача, оскільки його поставка відбувалася за договором, який укладений у спрощений спосіб та не уникає обов`язку щодо оплати суми заборгованості за поставлений товар, а лише не визнає наявність укладеного між сторонами в письмовій формі договору поставки.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2021.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» та Приватним акціонерним товариством «Лебединський насіннєвий завод» було укладено договір поставки №Д-ВА-19-01076, за умовами якого відповідач зобов`язався у порядку та на умовах визначених договором, передати у власність позивачу товар, зазначений у окремих специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору, а позивач - прийняти та оплатити товар.

Ціна товару визначається у специфікаціях. Загальна вартість товару, що поставляється по цьому договору (сума договору), визначається на підставі всіх специфікацій до цього договору складених протягом терміну його дії (пункти 3.1 та 3.2. договору).

Якщо сторони не погодять інших строків оплати, покупець зобов`язаний оплатити поставлений йому товар протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту поставки товару (пункт 4.3. договору).

Пунктом 10.2. договору поставки визначено, що на вимогу будь-якої зі сторін, спір по даному договору може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник».

До договору поставки №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019 було укладено ряд Специфікацій: №1 від 11.05.2019, №2 від 15.05.2019, №3 від 13.06.2019, №4 від 13.06.2019, №5 від 06.08.2019, №6 від 12.09.2019 у яких сторонами за договором було визначено найменування, характеристика, кількість, ціна та строк передачі товару покупцю. Специфікації підписані заступником директора з фінансових питань Щербиною Сергієм Сергійовичем та зі сторони покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» директором ОСОБА_1 та скріплені печатками цих товариств.

Судом встановлено, що на виконання умов договору №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019 відповідач поставив, а позивач отримав товар, що підтверджується видатковими накладними: №16313 від 14.05.2019 на суму 1129997,94 грн; №16924 від 16.05.2019 на суму 122045,88 грн; №16962 від 16.05.2019 на суму 191925,29 грн; №17216 від 17.05.2019 на суму 93172,32 грн; 19321 від 31.05.2019 на суму 77643,60 грн; №21500 від 14.06.2019 на суму 27506,88 грн; №27222 від 09.08.2019 на суму 27506,88 грн; №21502 від 14.06.2019 на суму 10334,88 грн; №27228 від 09.08.2019 на суму 12834,96 грн; №31598 від 16.09.2019 на суму 57648,12 грн, всього на суму 1 750 616,75 грн. У всіх наведених видаткових накладних зазначено, що поставка здійснюється згідно з договором №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019, вказані накладні містять підписи уповноважених осіб та скріплені печатками сторін за договором.

Позивач провів часткову оплату грошових коштів за отриманий товар у сумі 12834,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням №322 від 09.08.2019 та у сумі 57648,12 грн, що підтверджується платіжним дорученням №406 від 13.09.2019, всього 70783,08 грн.

Позивач у добровільному порядку не сплатив відповідачу кошти в сумі 1680133,67 грн за отриманий на підставі договору поставки товар. Несплата позивачем грошових коштів за отриманий товар, стала підставою для звернення відповідача до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник».

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 15.07.2020 у справі № 06/08-2020 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» 2 073 382,92 грн, з яких: 1 680 133,67 грн заборгованість за товар, отриманий за договором; 170828,25 грн пеня за порушення строків виконання грошових зобов`язань по договору; 222421,00 грн проценти річних.

Предметом спору у справі є вимога про визнання недійсним договору поставки, який був укладений між позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як передбачено у пункті 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що договір поставки №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019 підписаний зі сторони постачальника - Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод», заступником директора з фінансових питань Щербиною Сергієм Сергійовичем, який діє на підставі Статуту та Довіреності зареєстрованої в реєстрі за №3455 від 02.11.2017 та зі сторони покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» директором ОСОБА_1 , який діє на підставі Статуту.

Відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 , призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50», згідно з рішенням загальних зборів засновників цього товариства, яке оформлене протоколом №1 від 31.01.2011.

У Розділі 8 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» (який затверджений загальними зборами товариства та яке оформлене протоколом №1/11 від 31.01.2011) органами управління товариства є: загальні збори товариства (вищий орган), директор (виконавчий орган).

Директор у межах своєї компетенції без доручення діє від імені товариства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянам, у стосунках з будь-якими українськими та іноземними юридичними та фізичними особам, формує адміністрацію товариства і вирішує питання його діяльності. Укладає та підписує від імені товариства господарські та інші договори (угоди, контракти, у тому числі і договори оренди, купівлі-продажу, дарування та ін.), видає доручення, підписує розрахункові документи (пункт 8.8.1 Статуту).

Отже, враховуючи положення Статуту позивача та інші докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав повноваження на укладення оспорюваного договору поставки від імені покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50».

За доводами позивача, оспорюваний договір від імені покупця був підписаний не ОСОБА_1 , а іншою особою на підтвердження чого позивач надав висновок експерта №5/21 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 08.02.2021.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Наданий позивачем висновок експерта №5/21 за результатами проведення почеркознавчої експертизи виконаний ОСОБА_2 , яка згідно з інформацією, яка міститься у Реєстрі атестованих судових експертів, який розміщений на офіційному сайті Міністерства юстиції України, хоча і спеціалізувалася на дослідженні почерку і підписів, проте її свідоцтво анульовано рішенням ЕКК Київського НДІСЕ від 02.02.2018 №2 (1).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 Господарського процесуального кодексу України). Відтак враховуючи, що наданий позивачем експертний висновок №5/21 від 08.02.2021 про проведення почеркознавчої експертизи виконаний особою, яка на час проведення експертизи не мала свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, тому суд відхиляє висновок цього експерта та не приймає його як належний доказ. Крім того, як свідчать матеріали висновку, при дослідженні використовувалась електрофотокопія договору поставки №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019, що також ставить під сумнів достовірність проведеного дослідження. Також не досліджувались підписи директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА-50» Шабатури Юрія Володимировича, які вчинені ним на Специфікаціях, які укладені до оспорюваного договору.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами договору відповідач зобов`язався у порядку та на умовах визначених договором, передати у власність позивачу товар, зазначений у окремих специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору, а позивач - прийняти та оплатити товар.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов договору №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019 відповідач поставив, а позивач прийняв товар на суму 1750616,75 грн, а також провів часткову оплату за отриманий товар у сумі 70783,08 грн.

Виконання договору підтверджено належними доказами, зокрема, видатковими накладним, у яких зазначено, яка саме господарська операція відбулася.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з пунктом 1 статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з реквізитів наданих сторонами копій видаткових накладних у них зазначено, що поставка здійснюється згідно з договором №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019, вказані накладні містять підписи уповноважених осіб та скріплені печатками сторін.

На підтвердження здійснення господарських операцій з виконання оспорюваного позивачем договору, відповідачем також подані суду зареєстровані податкові накладні: №48 від 14.05.2019, №52 від 16.05.2019, №53 від 16.05.2019, №45 від 17.05.2019, №73 від 31.05.2019, №43 від 14.06.2019, №44 від 14.06.2019, №44 від 09.08.2019, №43 від 09.08.2019; №70 від 13.09.2019, які підтверджують факт виконання відповідачем умов договору №Д-ВА-19-01076 від 11.05.2019.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7. Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10. Податкового кодексу України при здійснені операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настанням відповідних наслідків. Позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували той факт, що умови договору суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

Враховуючи усе вище наведене, суд відмовляє у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, сплачений позивачем за подання позову судових збір покладається на платника та йому не відшкодовується.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 07.07.2021.

Суддя О.І.Кучеренко