УХВАЛА

08 липня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/14104/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи: відповідно до протоколу

розглянувши заяву державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця",

про відвід колегії суддів Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М.,

за касаційною скаргою акціонерного товариства "Українська залізниця"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021

у справі №910/14104/17

за позовом компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.)

до акціонерного товариства "Українська Залізниця"

про стягнення 12 522 187,50 дол. США та 115 325 602,42 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця",

та зустрічним позовом акціонерного товариства "Українська Залізниця"

до компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.)

про визнання зобов`язання припиненим та зобов`язання вчинити дії,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця",

ВСТАНОВИВ:

11.03.2021 акціонерне товариство "Українська Залізниця" (далі - АТ "Українська Залізниця") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 зі справи № 910/14104/17: у частині первісних позовних вимог, які було задоволено; у вимогах за зустрічним позовом, щодо яких було відмовлено. Ухвалити в цих частинах нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог за первісним позовом повністю, а зустрічні вимоги задовольнити повністю. Крім того, скаржник просив зупинити виконання оскаржуваних судових актів до закінчення їх перегляду у Верховному Суді.

Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2021 касаційну скаргу залишено без руху, оскільки АТ "Українська Залізниця" в порушення вимог: пункту 2 частини четвертої статті 290 господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16.04.2021, АТ "Українська Залізниця" звернулося із заявою про усунення недоліків, долучивши документ на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, направивши вказані документи на адресу Суду 30.04.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2021, зокрема відкрито касаційне провадження у справі №910/14104/17 за касаційною скаргою АТ "Українська Залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі №910/14104/17; призначено розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 08.07.2021 о 10:00.

07.07.2021 від державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-Західна залізниця", заявник) до Верховного Суду надійшла заява про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Бенедисюка І.М. - головуючий, Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П. Зазначену заяву із посиланнями на положення пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України обґрунтовано наявністю сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів у складі: Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М. Вказану заяву обґрунтовує тим, що у колегії суддів Верховного Суду вже склалися суб`єктивні внутрішні переконання щодо сторін і це знешкодить всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи по суті вимог згідно вимог Конвенції про захист прав людини.

Зокрема, ДТГО "Південно-Західна залізниця" зазначає, що колегія суддів у складі: Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М. приймали участь у розгляді: касаційної скарги, поданої заявником на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 033.12.2019 у справі №910/14104/17, за результатами розгляду якої ухвалою Верховного Суду від 23.12.2019 було відмовлено у відкритті касаційного провадження; касаційної скарги ДТГО "Південно-Західна залізниця" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі №910/14104/17 за результатами розгляду якої також ухвалою Верховного Суду від 29.01.2021 було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши заяву ДТГО "Південно-Західна залізниця" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М. у справі №910/14104/17, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені у заяві, з урахуванням думки присутніх учасників справи, Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Подання заяви про самовідводи та відводи передбачено статтею 38 ГПК України.

Відповідно до частин другої, третьої статті 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини першої та частини другої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, або є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Верховний Суд зазначає, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Проаналізувавши викладені у заяві міркування та наведені доводи ДТГО "Південно-Західна залізниця", зокрема, що цього разу в суді касаційної інстанції вирішується питання про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі №910/14104/17, а колегією суддів Верховного Суду вже двічі було відмовлено заявнику у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами у даній справі на інші процесуальні документи і у колегії суддів у складі: Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.М. вже склалися суб`єктивні внутрішні переконання щодо сторін і це знешкодить всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи по суті вимог.

На переконання Суду не є підставами для відводу судді заява, яка містить лише припущення, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість, мотиви заявника фактично свідчать про її незгоду з рішенням судді під час вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження у справі, що за правилами статей 35, 36 ГПК України не може бути підставою для відводу, та не свідчить про неупередженість або об`єктивність колегії суддів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи заявника щодо наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів є необґрунтованими та недоведеними.

За результатами розгляду заяви ДТГО "Південно-Західна залізниця" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. - головуючий, Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П., у справі №910/14104/17 Суд дійшов висновку, що доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які свідчать про порушення порядку визначення суддів для розгляду справи чи викликають сумнів у неупередженості суддів та могли б бути підставою для їх відводу у розумінні статей 35, 36 ГПК України. Інших підстав не заявлено.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що заява ДТГО "Південно-Західна залізниця" про відвід колегії суддів не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П. у справі №910/14104/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Селіваненко