ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Харків Справа № 913/239/21
Провадження №17/913/239/21
За позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
до Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа», м. Лисичанськ Луганської області,
про 20618682,12 грн.
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С.
Секретар судового засідання Селіверстова Н.О.
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув.
Обставини справи: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі АТ «НАК «Нафтогаз України», позивач у справі) звернулося з позовом до Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (далі КП «ЛТМ», відповідач у справі) про стягнення з останнього 20618682,12 грн, з яких: 18941451,22 грн основний борг за договором постачання природного газу від 27.09.2019 №6104/1920-БО-20; 539219,43 грн 3 % річних; 1138011,47 грн інфляційні втрати.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 309280,23 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у листопаді грудні 2019 року та у січні березні 2020 року на виконання умов вказаного Договору він передав у власність відповідача природний газ за актами приймання-передачі на загальну суму 18941451,22 грн, за який відповідач не розрахувався.
Також позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані та заявлені до стягнення 3 % річних в сумі 539219,43 грн та інфляційні втрати в сумі 1138011,47 грн за періоди, згідно наданих розрахунків.
Ухвалою суду від 28.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
10.06.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов від 10.06.2021 №980, підписаний кваліфікованим електронним підписом, в якому останній повідомляє про те, що позов визнає у повному обсязі та просить вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, оплаченого при поданні позову згідно з ч.1 ст.130 ГПК України.
Відповідно до ч.4 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заява відповідача про визнання позову, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.
Протокольною ухвалою від 11.06.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
30.06.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява від 30.06.2021 №39/5-4572-21 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підписана кваліфікованим електронним підписом.
Згідно із ч. 3 ст. 169 ГПК заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Відповідно до ч.2 ст.197 ГПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Суд, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку про залишення її без розгляду, оскільки в порушення ч.2 ст.197 ГПК України позивач не надіслав копію заяви відповідачу.
Також 30.06.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання від 30.06.2021 №39/5-4587-21 про повернення судового збору на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», підписане кваліфікованим електронним підписом.
Сторони в судове засідання 05.07.2021 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.
Обставинами, які входять у предмет доказування, судом визнані:
? укладення договору постачання природного газу №6104/192-БО-20 від 27.09.2019;
? виконання позивачем зобов`язання щодо поставки відповідачу у листопаді-грудні 2019 року та у січні-березні 202 року природного газу на загальну суму 18941451,22 грн;
? невиконання зобов`язання відповідачем щодо оплати поставленого газу.
Вказані обставини підтверджуються наступним.
Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як Постачальником (позивач у справі) та Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа», як Споживачем (відповідач у справі) був укладений договір постачання природного газу №6104/192-БО-20 від 27.09.2019 (далі Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.
Пунктом 1.2 Договору визначено що, природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями.
У розділі 2 Договору сторони визначили кількість та фізико-хімічні показники газу.
За умовами п. 2.1 Договору, Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 квітні 2020 року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 4000,762 тис.куб.м., в тому числі по місяцям.
Як зазначено у п. 3.1 Договору Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України АК «НАК «Нафтогаз України») у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.
Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Згідно з п.3.8 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформляється актом приймання-передачі.
Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який відповідає обсягам газу, що були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу.
В акті приймання-передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього Договору).
У пункті 3.9 Договору сторони визначили, що Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом:
- копію акту про надання послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період, складеного між Споживачем та оператором газорозподільних мереж (для Споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж) (п.3.9.1);
- інформацію за підписом уповноваженої особи Споживача стосовно обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів Постачальника (відповідно до пункту 3.8 цього Договору, з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим Договором). Цю розбивку Споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку Постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних Споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді (п.3.9.2);
- підписані Споживачем два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу, згідно з цим Договором і з урахуванням пункту 3.8 цього Договору, його фактична ціна та вартість (п.3.9.3).
Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступним за розрахунковим періодом, повертає Споживу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.10 Договору).
Ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включається до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів АТ «НАК «Нафтогаз України» під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).
У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 4.1 Договору).
За умовами п. 4.2. Договору ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається Сторонами щомісячно шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.
Згідно з п. 4.3 Договору ціни на природний газ, зазначені в Прейскуранті, є обов`язковими за цим Договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному Прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо ціни на відповідний розрахунковий період (місяць постачання) і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті Постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу Споживача (зазначену в п.12 цього Договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо.
Як зазначено у п. 4.4 Договору загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуги його транспортування.
Згідно з п. 5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
У п. 5.3 Договору сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється таким чином, зокрема:
1) Споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими у встановленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимогами підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;
2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору.
Відповідно до п. 5.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотків річних, пені, штрафи;
3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.
Відповідно до п. 7.2. Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно з п.п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17.8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
У розділі 11 Договору сторони встановили строк дії договору, Договір набирає чинності з дати підписання представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.
В подальшому в Договір від 27.09.2019 №6104/1920-БО-20 постачання природного газу було внесено зміни додатковими угодами від 12.11.2019 №2, від 09.11.2019 №3, від 24.12.2019 №4, від 28.01.2020 №5, від 24.02.2020 №6, від 23.03.2020 №7.
Так, між сторонами за Договором підписано Додаткова угода № 1 від 28.10.2016, згідно з якою сторони доповнили пункт 4.2 Розділу 4 підпунктом 4.2.2. Договору в наступній редакції:
« 4.2.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.11.2019 по 30.11.2019 (включно) за цим Договором складає 4899,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 5878,80 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.11.2019 по 30.11.2019 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 5056,19 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6067,43 грн за 1000 куб.м.».
Згідно з Додатковою угодою від 09.11.2019 №3 сторони домовилися доповнити пункт 4.2 Розділу 4 підпунктом 4.2.3. Договору в наступній редакції:
« 4.2.3. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) за цим Договором складає 4276,6958 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 5132,035 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 4433,8858 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 5320,663 грн за 1000 куб.м.».
Згідно з Додатковою угодою від 24.12.2019 №4 сторони домовилися доповнити пункт 4.2 Розділу 4 підпунктом 4.2.4. Договору в наступній редакції:
« 4.2.4. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) за цим Договором складає 5500,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 6600,00 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 157,19 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 5657,10 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6788,63 грн за 1000 куб.м.».
Між сторонами за Договором укладена Додаткова угода № 5 від 28.01.2020, згідно з якою вони домовились:
- викласти з 01.01.2020 пункти 4.1 та 4.2 Розділу 4 Договору в наступній редакції:
« 4.1. Ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включається до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 №17) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів АТ «НАК «Нафтогаз України» під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають піж дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).
У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.
4.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) за цим Договором складає 4650,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 5580,00 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 174,16 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 4774,16 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 5728,99 грн за 1000 куб.м.».
- викласти з 01.01.2020 пункт 7.2 Розділу 7 Договору у наступній редакції:
« 7.2. У разі прострочення Споживачем оплати згідно з п.п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».
Згідно з Додатковою угодою від 24.02.2020 №6 сторони домовилися викласти пункт 4.2 Розділу 4 Договору в наступній редакції:
« 4.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.02.2020 по 29.02.2020 (включно) за цим Договором складає 3948,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 4737,60 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 174,16 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 4072,16 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 4886,59 грн за 1000 куб.м.».
Згідно з Додатковою угодою від 23.03.2020 №7 сторони домовилися викласти з 01.03.2020 пункт 4.2 Розділу 4 Договору в наступній редакції:
« 4.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.03.2020 по 31.03.2020 (включно) за цим Договором складає 3396,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 % усього разом з ПДВ 4075,20 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 174,16 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м. на добу.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.03.2020 по 31.03.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування 3520,16 грн за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 4224,19 грн за 1000 куб.м.».
На виконання своїх зобов`язань за Договором позивач передав у власність відповідачу у листопаді-грудні 2019 року та у січні-березні 2020 року природний газ на загальну суму 18941451,22 грн, що підтверджується наступними актами приймання передачі природного газу (а.с.29-33):
Вказані акти підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що оплату за переданий природний газ відповідач не здійснив, чим порушив умови п. 5.1 Договору, у зв`язку з чим заборгованість складає 18941451,22 грн за переданий природний газ у листопаді-грудні 2019 року та у січні-березні 2020 року, за стягненням якої позивач звернувся до суду.
Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України, позивачем нараховані та пред`явлені до стягнення 3 % річних в сумі 539219,43 грн та інфляційні втрати в сумі 1138011,47 грн за періоди, згідно з наданих позивачем розрахунків (а.с.26-28).
Так, за порушення терміну сплати за зобов`язаннями листопада 2019 року нараховані 3 % річних у сумі 138206,46 грн за період з 27.12.2019 по 31.01.2021.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями грудня 2019 року нараховані 3 % річних у сумі 115769,52 грн за період з 28.01.2020 по 31.01.2021.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями січня 2020 року нараховані 3 % річних у сумі 135899,20 грн за період з 26.02.2020 по 31.01.2021.
Також, у зв`язку з порушенням терміну сплати за зобов`язаннями листопада 2019 року позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 266577,50 грн за період січень 2020 року січень 2021 року.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями грудня 2019 року позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 234514,82 грн за період лютий 2020 року січень 2021 року.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями січня 2020 року позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 314222,95 грн за період березень 2020 року січень 2021 року.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями лютого 2020 року позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 217461,41 грн за період квітень 2020 року січень 2021 року.
За порушення терміну сплати за зобов`язаннями березня 2020 року позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 105234,79 грн за період травень 2020 року січень 2021 року.
Відповідач повністю визнав заявлений позивачем позов.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.
Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору позивач передав у власність відповідачу у листопаді-грудні 2019 року та у січні-березні 2020 року природний газ на суму 18941451,22 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020 (а.с.29-33).
У п. 5.1. Договору сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Отже, відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати отриманого природного газу не виконав, заборгованість за використаний природний газ у листопаді-грудні 2019 року та у січні-березні 2020 року складає 18941451,22 грн, підтверджується належними доказами, є обґрунтованою, такою, що визнана відповідачем, а тому підлягає стягненню в повному обсязі.
Оплату за поставлений газ відповідач не здійснював, чим порушив умови п. 5.1 Договору, тому позивач також просить стягнути 3% річних у сумі 539219,43 грн та інфляційні втрати в сумі 1138011,47 грн нараховані на зобов`язання листопада-грудня 2019 року та січня-березня 2020 року за періоди, згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.26-28).
Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Перевіркою судом розрахунків 3% річних у сумі 539219,43 грн та інфляційних втрат у сумі 1138011,47 грн порушень законодавства та арифметичних помилок не встановлено, тому вказані вимоги є обґрунтованими, правильно нарахованими та підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.6 ст.236 ГПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст.129 ГПК України.
Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічна норма міститься в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплачений ним судовий збір в розмірі 154670,11 грн. Повернення судового збору здійснюється ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.
Решта сплаченого позивачем судового збору в сумі 154670,12 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.
Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ч.1 ст.130, ст.ст.232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2021.

Суддя О.С. Фонова