РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.07.2021Справа № 910/5806/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Филенко Віри Іванівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергаум»

про стягнення 1772389,56 грн,

за участі представників:

від позивача - Панченко О.О. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Фізична особа-підприємець Филенко Віра Іванівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергаум» про стягнення 1772389,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.10.2020 між ТОВ «Енергаум» та ФОП Филенко Вірою Іванівною було укладено Договір №380 про постачання нафтопродуктів, відповідно до якого відповідач зобов`язувався у відповідності із замовленням передати у власність позивача нафтопродукти, а саме: бензин А-92, бензин А-95 та дизельне паливо. 26.02.2021 Відповідачем було надіслано позивачу рахунок на оплату №306 на загальну суму 1768320 грн. Згідно з платіжним дорученням №2020 від 26.02.2021 позивачем було оплачено рахунок №306 від 26.02.2021 у розмірі 1768320 грн. Проте, товар протягом 3 робочих днів з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача не був переданий позивачу. 17.03.2021 ФОП Филенко Вірою Іванівною на адресу ТОВ «Енергаум» було направлено вимогу щодо повернення грошових коштів у розмірі 1768320 грн. Дана вимога було отримана ТОВ «Енергаум» 22.03.2021, що підтверджується інформацією з сайту ДП «Укрпошта», проте станом на момент звернення позивача до суду ТОВ «Енергаум» не повернуло попередню сплачені позивачем грошові кошти, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати (авансу) у розмірі 1768320 грн. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4069,56 грн, нарахованих на суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 позовну заяву Фізичної особа-підприємця Филенко Віри Іванівни залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

23.04.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання та встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

14.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог ФОП Филенко Віра Іванівна у повному обсязі з огляду на те що позивачем в порушення умов договору не було зроблено жодної заявки відповідно до умов договору на залишок заборгованості, що є порушенням порядку отримання товару.

Окрім того, відповідач зазначив, що під час підписання сторонами договору не була досягнута згода щодо усіх істотних умов даного договору, оскільки сторони домовились при його підписанні викласти перелік конкретних умов його виконання в окремих додатках в окремих додатках, які є невід`ємною частиною цього договору, проте відповідач зазначає, що між сторонами не укладалось жодних додатків до спірного договору, а тому виконання даного договору без укладення додатків до нього є неможливим.

Разом з тим, до відзиву на позовну заяву відповідачем не було додано доказів направлення копії відзиву позивачу у відповідності до вимог норм чинного ГПК України, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень норм ст.165, частин 1, 4 ст.170 ГПК України вказаний відзив залишає без розгляду.

02.07.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи в якому останній зазначив про неможливість прийняття участі у судовому засіданні призначеному на 06.07.2021.

В судовому засіданні призначеному на 06.07.2021 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, разом з тим по суті спору зазначив, що підтримує позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 06.07.2021 не з`явився, проте суд зазначає, що до початку судового засідання останнім було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Враховуючи, що подане відповідачем клопотання не містить жодних обґрунтованих щодо неможливості прийняття участі у судовому засідання, суд вважає, що така поведінка відповідача є зловживанням процесуальними правами яка спрямованою на затягування розгляду даної справи.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» або Державною судовою адміністрацією України.

Разом з тим, суд зазначає, що станом на 06.07.2021 представником відповідача не подавалось до суду заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що представник відповідача не надав жодних доказів щодо наявності обставин які перешкоджають взяти участь у судовому засіданні, суд вважає, що така поведінка є зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, оскільки представник відповідача мав змогу взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте, відповідним правом не скористався, у зв`язку з чим, суд залишає без задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та продовжує розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергаум» (відповідач, постачальник) та Фізична особа-підприємець Филенко Віра Іванівна (позивач, покупець) було укладено Договір постачання нафтопродуктів №380 від 28.10.2020 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у відповідності з замовлення передавати у власність покупця наступні нафтопродукти, далі по тексту «Товар»: бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору кількість, асортимент і ціна товару вказуються в накладних.

Пунктом 2.2. договору визначено, що номенклатура товару, його кількість, ціна встановлюються сторонами за спільною згодою на основі заявки покупця й зазначається в розрахункових документах (рахунка-фактурах) та в відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, котрі являються специфікаціями в розумінні ст. 266 ГК України та складають невід`ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 3.4. договору на основі наданої покупцем заявки, постачальник до кінця робочого дня, наступного за днем надання заявки, оформляє і направляє покупцю рахунок-фактуру. Рахунок-фактура дійсний до сплати протягом 3 банківських днів, після його оформлення.

Відповідно до п. 4.2., 4.3. договору оплата покупцем вартості товару, може здійснюватись на умовах попередньої оплати вартості товару або фактичної оплати вартості поставленого товару. Порядок розрахунків вказується в додатковій угоді на отримання товару. У випадку погодження сторонами попередньої оплати за товар, покупець здійснює передплату за товар шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 4.6. договору сторони визначили, що зобов`язання покупця щодо оплати товару виникають з моменту здійснення постачальником поставки товару згідно з п. 3.5. даного договору, а у випадку, коли сторони домовились про попередню оплату товару - з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури постачальника.

Згідно з п. 6.3. договору у випадку, якщо грошові кошти сплачені покупцем з порушенням умов цього договору, постачальник має право повернути покупцю платіж як такий, що здійснений з порушенням умов договору протягом 3 банківських днів.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до їх повного проведення. Якщо жодна із сторін не заявить про розірвання договору, вважається автоматично пролонгованим на тих самих умовах.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач направив на адресу відповідача заявку від 26.02.2021 в якій просив на виконання укладеного між сторонами договору виставити рахунок-фактуру на дизельне паливо в кількості 80000 літрів, по погодженій ціні - 22,104 грн на загальну вартість 1768320 грн. пунктом розвантаження зазначено: Полтавська обл, Чутівський район, с. Филенкове, вул. Центральна, 1-Б.

Долучено до матеріалів справи копією платіжного доручення №2020 від 26.02.2021 підтверджується, що позивачем було оплачено виставлений відповідачем рахунок №306 від 26.02.2021.

У зв`язку із непоставкою обумовленого між сторонами товару 22.03.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 17.03.2021 в якій останній зазначив, про неналежне виконання ТОВ «Енергаум» умов укладеного договору в частині своєчасної поставки оплаченого товару, у зв`язку з чим повідомило про необхідність повернення грошових коштів у розмірі 1768320 грн.

Долученими до матеріалів справи доказами підтверджується, що вищезазначена вимога була отримана відповідачем 22.03.2021 проте залишена останнім без розгляду та задоволення.

Доказів щодо повернення суми попередньої оплати в розмірі 1768320 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки відповідачем було виставлено рахунок на оплату №306 від 26.02.2021 на суму 1768320 грн, який було оплачено позивачем у повному обсязі, то у відповідача виник обов`язок поставити оплачений товар. Крім того, виставленням вказаного рахунку позивачу підтверджується отримання відповідачем заявки на поставку пального, оскільки кількість та вартість товару у заявці та рахунку є однаковою.

Частиною ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.1. договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності з заявками покупця на постачання тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо в ній зазначено найменування, кількість, ціна товару та якщо вона була надіслана постачальнику письмово (факсом або електронною поштою). У разі вивезення товару транспортними засобами покупця в заявці також зазначається графік подачі транспортних засобів в рамках строку поставки, передбаченому п. 3.6. даного договору. В разі вивезення товару транспортними засобами постачальника у заявці вказується пункт розвантаження транспортного засобу. Належним чином оформлена заявка є підставою для оформлення постачальником рахунку-фактури. Постачання товару підтверджується первинними документами (видатковою накладною), які підписані уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно з п. 3.5. договору постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару.

У п. 3.6. договору сторони погодили, що у випадку поставки товару за цим договором на умовах 100% передплати, покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку постачальника, а у випадку порушення покупцем цього строку з будь-яких причин. Постачальник має право повернути грошові кошти покупцю, отримані за такий товар, протягом 3 робочих днів з дати порушення вищезазначеного строку, якщо інше сторони не обумовлять у відповідній додатковій угоді до цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача суму попередньої оплати у розмірі 1768320 грн відповідно до виставленого відповідачем рахунку на оплату №306 від 26.02.2021.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем власних зобов`язань за договором в частині поставки оплаченого товару чи повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ФОП Филенко Віри Іванівни та стягнення з відповідача 1768320 грн попередньої оплати за непоставлений товар.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної поставки попередньо оплаченого товару позивачем на підставі ст. 625 ЦК України та п. 3.6. договору заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4069,56 грн трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, судом встановлено, що вказане нарахування проведено у відповідності вимог чинного законодавства та є арифметично вірним, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які спростовують позовні вимоги позивача чи підтверджують сплату відповідачем заборгованість, суд вважає, що докази подані позивачем є більш вірогідними та підтверджують наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати за непоставлений товар.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги №01-17/03/21 від 17.03.2021 укладений між позивачем та АБ «Олени Панченко», Акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно договору від 06.04.2021, рахунок №23/21 від 06.04.2021, квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 06.04.2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність на №471.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача з оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 12000 грн

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Оплати послуг адвоката покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергаум» (02192, м. Київ, Дарницький Бульвар, буд. 8 В, оф. 169; ідентифікаційний код 43434826) на користь Фізичної особи-підприємця Филенко Віри Іванівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1768320 (один мільйон сімсот шістдесят вісім тисяч триста двадцять) грн суму попередньої оплати та 4069 (дві тисячі двадцять п`ять) грн 56 коп. 3% річних, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 26585 (двадцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 84 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення: 08.07.2021

Суддя Я.В. Маринченко