РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2021Справа № 910/6599/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПАПІР»

про стягнення 10 006, 92 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПАПІР» про стягнення штрафних санкцій у сумі 10 006, 92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № Л/НХ-2045/НЮ від 12 лютого 2020 року, що виразилось у порушенні строків поставки за заявкою позивача № НХЛьв-1/5215 від 20.08.2020, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 10 006, 92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що позивачем не надано належного доказу направлення заявки на постачання товару, що унеможливлює застосування штрафних санкцій.

03.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому підтримує заявлені вимоги.

Також у відповіді на відзив міститься клопотання про поновлення строку на її подачу.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання обґрунтовується тим, що положеннями статуту АТ «Укрзалізниця» визначено, що позивачу для підпису будь-якого документа необхідно зібрати щонайменше підписи двох осіб, а також вказує на велику завантаженість юристів залізниці, що вплинуло на дотримання процесуального строку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, а строк пропущеним з поважних причин.

У зв`язку з перебуванням судді Комарової О.С. у період з 22.06.2021 по 25.06.2021 у відпустці, а з 29.06.2021 по 06.07.2021 на лікарняному, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу - 07.07.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПАПІР» (постачальник) укладено договір поставки № Л/НХ-2045/НЮ (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного Договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 Договору).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Ціна за одиницю товару визначається у Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Сума цього Договору на момент його підписання становить: 2 180 338, 92 грн.

Згідно п. 5.1 Договору, постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP за правилами «ІНКОТЕРМС-2010», за реквізитами, зазначеними в заявці покупця (реквізити виробничого структурного підрозділу регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»).

Поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі поданої письмової рознарядки/заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання продукції, але не пізніше 31.12.2020 (п. 5.2 Договору).

У відповідності до п. 5.3 Договору, відправлення заявки покупцем здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Місце поставки товару: (НХ) Служба організації та проведення закупівель - код філії 937, 79025, с. Львів, вул. Широка, 2 (п. 5.4 Договору)

Згідно п. 5.5 Договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару

У специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору) визначено предмет поставки, а саме:

- «Папір А4 щільн 80 г/м2 (упак-500 аркушів) «Berga Speed» (Код УКТЗЕД ) у кількості 33346 одиниць на суму 2 166 823, 08 грн з ПДВ;

- «Папір А3щільн 80 г/м2 (упак-500 аркушів) «Berga Speed» (Код УКТЗЕД ) у кількості 104 одиниці на суму 13 515, 84 грн з ПДВ.

Загальна вартість поставки становить 2 180 338, 92 грн з ПДВ.

На виконання умов Договору, 20.08.2020 позивачем оформлено та направлено на електронну пошту відповідача заявку № НХЛьв-1/5215 від 20.08.2020 на поставку частини товару на загальну суму 50 034, 60 грн з ПДВ.

27.10.2020 відповідачем було здійснено поставку товару, про що свідчать оформлені сторонами акт приймання-передачі товару № КІ-04620 від 27.10.2020, видаткова накладна № КІ-02005990 від 27.10.2020 та товарно-транспортна накладна № КІ-02005990 від 27.10.2020.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач поставив товар з порушенням строку, визначеного у п. 5.2 Договору, у зв`язку з чим просить стягнути з нього штраф у розмірі, визначеному у п. 7.2 Договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічним чином, згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Враховуючи обставини правовідносин, що склались між сторонами, для встановлення факту прострочення виконання відповідачем обумовленого Договором зобов`язання з поставки товару, обов`язковою умовою є наявність отримання ним від покупця заявки, яка є підтвердженням його готовності до приймання товару, як того вимагають пункти 5.2, 5.3 Договору.

Як вбачається з умов Договору, відповідач повинен був поставити позивачу товар у строк, який не перевищує 15 днів з моменту направлення заявки покупця.

За встановленими обставинами справи, 20.08.2020 позивач направив відповідачу в електронному вигляді заявку № НХЛьв-1/5215 щодо поставки товару, визначеного у Специфікації № 1, на суму 50 034, 60 ,00 грн.

Направлення заявки відповідачу 20.08.2020 в електронному вигляді підтверджується наявною в матеріалах справи паперовою копією скріншоту веб-сторінки електронної пошти позивача про відправку заявки на електронну адресу ТОВ «Український папір».

Відтак, позивач доводить, що з огляду на погоджений сторонами у п. 5.2 Договору строк поставки, термін виконання заявки № НХЛьв-1/5215 від 20.08.2020 закінчився 04.09.2020. Натомість фактично поставка відбулась 27.10.2020, що, на його думку, є підставою для застосування штрафних санкцій.

Проте відповідач, заперечуючи проти таких доводів, вказує на те, що направлена на його електронну адресу заявка не була підписана уповноваженою на те особою за допомогою електронного цифрового підпису.

Так, основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів висвітлені у Законі України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (далі - Закон № 851-IV).

Статтею 5 Закону № 851-IV визначено, що Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону № 851-IV електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Отже, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19, від 15.04.2021 у справі № 910/8554/20.

Враховуючи викладене та з огляду на умови пункту 5.2 Договору щодо поставки товару за наявності заявки покупця, відправленої на електронну адресу постачальника, та вимоги до електронного документа, які встановлені положеннями Закону № 851-IV, відсутні підстави стверджувати, що матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу заявки на поставку товару в електронному вигляді.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем строку поставки товару, відсутні підстави і для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій згідно з пунктом 7.2 Договору, що вказує на безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не доведеними у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 07.07.2021.

Суддя О.С. Комарова