ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року м.Дніпро

Справа № 904/4982/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 (прийняту суддею Новіковою Р.Г.) про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4982/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" Угорщина

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання права власності на 12/100 частину нерухомого майна нежитлового приміщення №68, загальною площею 688,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" Угорщина, м. Будапешт звернулось до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м. Київ з позовом про визнання права власності на 12/100 частину нерухомого майна нежитлового приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на здійснення згідно з пунктом 3.1.8 договору оренди від 24.03.2016 за згодою попереднього орендодавця нежитлового приміщення (ТОВ "Перспектива Приват Дівелопмент") невід`ємних поліпшень орендованого позивачем нежитлового приміщення № 68, загальною площею 688, 9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49 та що призвело до значного збільшення вартості приміщення.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" звернулось із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно - нежитлове приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

- заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 у цій справі відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" від 27.05.2021 про вжиття заходів забезпечення позову.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що заборона вжиття заходів забезпечення позову, передбачена частиною 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, стосується випадків втручання у проведення публічних процедур. Тобто обмеженню підлягають заходи забезпечення, які будь-яким чином можуть вплинути на торги, щодо проведення яких прийнято рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №915/113/20.

Проведення аукціону є безпосереднім способом відчуження речового права на нерухоме майно, результатом завершення яких є укладення з переможцем торгів відповідного договору та реєстрація прав на нерухоме майно у передбаченому законодавством порядку.

Обрані заявником способи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна можуть мати наслідком інше втручання у проведення аукціону, торгів, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" про забезпечення позову задовольнити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" посилається на обставини того що в оскаржуваній ухвалі суд зазначає про те, що нібито "Обрані заявником способи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна можуть мати наслідком інше втручання у проведення аукціону, торгів, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Однак, скаржник вважає що такі висновки суду не відповідають дійсності та суперечать матеріальним нормам права.

Апелянт вказує, що аукціон, в порядку якого відповідач намагається здійснити відчуження нерухомого майна, що є предметом спору, це ряд заходів, направлених на пропозицію продавцем придбати товар за конкретну ціну. А учасники, які бажають придбати товар, пропонують продавцю кращу ціну.

Відповідно до частини 7 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За доводами скаржника, під час проведення аукціону ані арешт нерухомого майна ані заборона вчинення реєстраційних дій не можуть вплинути на процедуру проведення аукціону та не можуть бути розцінені як втручання.

Заборона, передбачена ч. 12 ст. 137 ГПК України, застосовується до публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Згідно оголошення щодо проведення аукціону, розміщеного за посиланням https://lot.pb.ua/#/lot?cdb=2&id=47fd7ff00c04499d84e42d05db040b9b, організатором аукціону є не держава в особі органу, а АТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до п.7 Статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК", зареєстрованого державним реєстратором 11.09.2019 року, розміщеного на офіційному сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за посиланням https://privatbank.ua/about/management/corp єдиним акціонером банку дійсно є держава.

В той же час, відповідно до п.11,13,21,23,24 Статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідач: є юридичною особою приватного права, утвореною відповідно до законодавства, набуває майнових і особистих немайнових прав, в тому числі вчиняє правочини (договори, контракти) від свого імені, а не від імені держави. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" є економічно самостійним і повністю незалежним від органів державної влади і органів місцевого самоврядування в рішеннях та діях, пов`язаних з його оперативною діяльністю.

Скаржник вказує, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" провадить свою діяльність на комерційній основі, набуває, володіє, користується та розпоряджається майном, у тому числі будівлями, спорудами устаткуванням, інвентарем, фондами та коштами, які належать йому на правах власності, відповідно до законодавства. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не відповідає за зобов`язаннями держави, а держава не відповідає за зобов`язаннями АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

На думку скаржника, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не є суб`єктом, на якого розповсюджується заборона, передбачена ч. 12 ст.137 ГПК України.

Апелянт вважає, що відчуження майна на користь третіх осіб спричинить неможливість ефективного захисту порушених прав ТОВ "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг", як і виконання рішення суду в даній справі.

Якщо нерухоме майно буде відчужено на користь третіх осіб та перереєстровано право власності на таке, то буде укладено правочин з добросовісним набувачем, витребування майна у якого буде можливим лише з використанням правового механізму ст. 388 ЦК України.

Тобто, для того щоб відновити порушені права апелянту доведеться звертатись з іншим позовом до третіх осіб, сплативши за це знов таки судовий збір в розмірі, 5 % вартості ціни позову.

Це зробить неможливим ефективний захист порушених прав ТОВ "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" як то виконання рішення суду, з огляду на неналежного відповідача та невірно обраний правовий механізм поновлення прав Апелянта.

Таким чином, як стверджує апелянт, існують прямі причинно-наслідкові зв`язки з відмовою у забезпеченні позову та неможливістю виконання рішення суду у подальшому, що було неналежним чином оцінено судом першої інстанції та позбавлено апелянта права на забезпечення матеріально-правових інтересів з метою попередження можливості несумлінних дій відповідачів в подальшому.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить відмовити ТОВ "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" у задоволенні апеляційної скарги. В обґрунтування зазначає, що суд, при розгляді питання про забезпечення позову має встановити, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких має намір звернутися позивач.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Банк вказує, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у ст. 14 ГПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За доводами банку, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Банк вказує, що справа не містить доказів того, що невжиття заходів забезпечення утруднить або унеможливить виконання рішення.

Обрані заявником способи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна можуть мати наслідком інше втручання у проведення аукціону, торгів, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4982/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 29.06.2021 о 15:15 год.

У судовому засіданні 29.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" Угорщина, м. Будапешт звернулось до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м. Київ з позовом про визнання права власності на 12/100 частину нерухомого майна нежитлового приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на здійснення згідно з пунктом 3.1.8 договору оренди від 24.03.2016 за згодою попереднього орендодавця нежитлового приміщення (ТОВ "Перспектива Приват Дівелопмент") невід`ємних поліпшень, що призвели до значного збільшення вартості приміщення.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" звернулось із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно - нежитлове приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

- заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення №68, загальною площею 688,9кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

В обґрунтування поданої заяви товариство посилається на те, що на підставі договору оренди від 24.03.2016 товариство є орендарем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Січесласька Набережна, буд.49, приміщення 68.

Протягом періоду користування майном товариство здійснило за згодою орендодавця ряд поліпшень, після яких вартість приміщення значно збільшилась. Заявник посилається на положення статті 778 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо іншого не встановлено договором або законом.

Посилаючись на публікацію https://lot.pb.ua/#/lot?cdb=2&id=47fd7ff00c04499d84e42d05db040b9d, заявник вказує, що АТ КБ "Приватбанк" не визнає право власності позивача на частину нежитлового приміщення та намагається реалізувати спірне приміщення шляхом проведення аукціону.

Заявник зазначає, що існує реальний ризик відчуження майна на користь третіх осіб, що зробить виконання рішення неможливим. Позовна вимога полягає у визнанні права власності на частину нерухомого майна, яке відповідач намагається продати з аукціону. На думку заявника, накладення арешту на майно та заборона проведення реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спрямовані на збереження нерухомого майна та його правового статусу до моменту ухвалення рішення у справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом наведених норм, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, а також ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача чи третіх осіб може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Як вбачається з інформації на сайті lot.pb.ua (https://lot.pb.ua/#/lot?cdb=2&id=47fd7ff00c04499d84e42d05db040b9d) було опубліковано оголошення про проведення аукціону з продажу майна (лот №274) офіс №68, що розташований за адресою: вул. Січеславська набережна, будинок 49, м. Дніпро, в ЖК "Фестивальний", на 1-му поверсі 5-7 поверхового житлового будинку. Загальна площа 688,9 кв.м Офіс перебуває в оренді, продаж з орендою до 2026 року. Організатор аукціону АТ КБ "Приватбанк".

Отже, АТ КБ "Приватбанк" намагався реалізувати об`єкт нерухомості, що є предметом спору у даній справі.

Таким чином, посилання позивача на оголошення в мережі Інтернет, як на обґрунтування заходів забезпечення позову є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту.

До того ж, в даному випадку, наявний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити захист права позивача в разі задоволення позову.

За встановлених вище обставин, продаж спірного майна відповідачем, в разі задоволення позову призведе до порушення права не лише позивача, а і осіб, що придбають спірне майно.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що заявлені до вжиття заходи забезпечення позову у даній справі відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Відносно посилання суду першої інстанції на ч. 12. ст. 137 ГПК України, то зазначені висновки не є аргументованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку заходи забезпечення позову жодним чином не полягають в припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави, територіальної громади або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до інформації, опублікованої на веб-сторінці: https://lot.pb.ua/#/lot?cdb=2&id=47fd7ff00c04499d84e42d05db040b9d, організатором аукціону був АТ КБ "Приватбанк".

Так, юридична особа не є державним органом чи органом місцевого самоврядування, продаж спірного майна на відкритих торгах не є публічною конкурсною процедурою, на яку поширюються вимоги ч. 12. ст. 137 ГПК України.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 915/113/20 є безпідставними, оскільки обставини справи № 904/4982/21 не є тотожними обставинам, які наведені в постанові Верховного Суду. Зокрема, відмінними є обставини щодо предмету доказування у спірних правовідносинах та суб`єктного складу сторін у справі.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених вище обставин справи, апеляційним судом встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг"" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4982/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/4982/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорус Інтертрейд енд Консалтинг" про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - нежитлове приміщення №68, загальною площею 688, 9кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення №68, загальною площею 688, 9 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49, приміщення 68.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 02.07.2021.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко