ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021м. ДніпроСправа № 904/6256/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. , розглянувши справу

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ", м. Дніпро

про стягнення 27 273,95 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" 27 273,95 грн. за мировою угодою.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що в межах провадження у справі № 24/5005/9644/2011 (на стадії застосування до боржника процедури санації) ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 затверджено мирову угоду від 25ю.05.2017, якою, заборгованість ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" перед кредиторами другої черги розстрочено у справі на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде затверджено Господарським судом Дніпропетровської області дану мирову угоду та зобов`язано боржника здійснити виплату зазначеної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми включеної до реєстру вимог кредиторів другої черги реєстру з правом сплати щомісячних платежів частками або в повному обсязі, але не меншим, ніж визначено п. 3.6.1. Мирової угоди.

Заборгованість перед кредиторами шостої черги розстрочено у справі на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому було остаточно погашено вимоги кредитора четвертої черги та зобов`язано боржника здійснити виплату зазначеної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми включеної до реєстру вимог кредиторів шостої черги реєстру з правом сплати щомісячних платежів частками або в повному обсязі, але не меншим, ніж визначено п. 3.9.1. Мирової угоди.

Позивач зазначає, що як свідчать дані звіту по заборгованість ПРАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" зі сплати страхових відшкодувань до Фонду соціального страхування України за ІІ квартал 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 27 273,95 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання з його буку умов Мирової угоди, строк погашення по якій настав 01.02.2019.

Ухвалою від 23.11.2020 у відкритті провадження у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" про стягнення 27 273,95 грн. за мировою угодою відмовлено. Позову заяву з доданими до неї документами повернуто Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Постановою від 06.04.2021 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2020 у справі № 904/6256/20 скасовано, справу направлено для розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 12.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

Відповідач відзив на позов не надав, про наявність справи у суду повідомлений належним чином, що підтверджується підписом його представника на поштовому повідомленні № 640.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних правомірністю нарахування та стягнення з відповідача суми боргу за невиконання мирової угоди.

Як зазначено в позовній заяві, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" порушено провадження у справі № 24/5005/9644/2011 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" (далі - боржник, відповідач).

Згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2012, внесеної за результатами попереднього засідання у вказаній справі про банкрутство, Дніпровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - орган Фонду), визначено кредитором.

При цьому, з віднесенням органу Фонду до кредитора за вимогами до боржника, що виникли із невиконаних ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" зобов`язань до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство (29.07.2011) і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника, тобто до конкурсних, з черговістю задоволення другої та шостої черг, а саме із зобов`язань боржника зі сплати:

- страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 12 320,04 грн. за 2002 рік;

- заборгованість, пов`язаної з несвоєчасною виплатою заробітної плати у розмірі 4 868,30 грн. за 2003 рік;

- пені у розмірі 1 086,70 грн. за 2004 рік.;

- штрафних санкцій у розмірі 8 998,91 грн. за 2005 рік.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 у справі № 24/5005/9644/2011 затверджено мирову угоду укладену між сторонами 23.05.2017, якою заборгованість ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" перед кредитором першої черги (забезпечений кредитор) після прощення (списання) згідно п. 3.3. цієї угоди становить 831 964, 14 грн. Виконання зобов`язань перед кредитором першої черги в загальній сумі 831 964, 14 грн. розстрочено у сплаті строком на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде затверджено Господарським судом Дніпропетровської області дану мирову угоду.

Заборгованість боржника перед кредиторами другої черги становить 551 378, 01 грн., яка підлягає розстроченню у сплаті строком на 18 місяців починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде затверджено господарським судом Дніпропетровської області дану мирову угоду. Боржник зобов`язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми боргу включеної до реєстру вимог кредиторів другої черги реєстру. Боржник має право сплачувати щомісячно платежі частками або в повному обсязі, при цьому розмір щомісячних платежів не може бути меншим , ніж встановлено в п. 3.6.1 цієї угоди.

Заборгованість боржника перед кредитором третьої черги становить 18 914, 33 грн. та підлягає розстроченню у сплаті строком на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде остаточно погашено вимоги кредиторів другої черги. Боржник зобов`язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно у сумі, що становить 1/18 від суми боргу включеної до реєстру вимог кредиторів третьої черги реєстру. Боржник має право сплачувати щомісячні платежі частками або в повному обсязі, при цьому розмір щомісячних платежів не може бути меншим , ніж встановлено в п. 3.7.1. цієї угоди.

Заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги після прощення (списання) згідно п. 3.3. даної угоди становить 1 803 621 грн., яку розстрочено у сплаті строком на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому буде остаточно погашено вимоги кредиторів третьої черги. Боржник зобов`язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно у сумі, 1/18 від суми боргу включеної до реєстру вимог кредиторів четвертої черги. Боржник має право сплачувати щомісячні платежі частками або в повному обсязі, при цьому розмір щомісячних платежів не може бути меншим, ніж встановлено в п. 3.8.1. цієї угоди.

Заборгованість боржника перед кредиторами шостої черги становить 140 402, 12 грн. та підлягає розстроченню у сплаті строком на 18 місяців, починаючи із місяця наступного за місяцем, у якому було остаточно погашено вимоги кредитора четвертої черги та зобов`язано боржника здійснювати виплату зазначеної заборгованості щомісячно у сумі 1/18 від суми боргу включеної до реєстру вимог кредиторів шостої черги реєстру. Боржник має право сплачувати щомісячні платежі частками або в повному обсязі, при цьому розмір щомісячних платежів не може бути меншим, ніж встановлено в п. 3.9.1. цієї годи.

Відповідно до п.п. 4.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "ПРо загальнообов`язкове державне соціальне страхування", реорганізацією шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності утворено Фонд соціального страхування України.

Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступником Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, міста Києва та Севастополі та їх робочих органів.

З 01.08.2017 усі функції та завдання, визначені законом забезпечуються Фондом соціального страхування України та його робочими органами.

Згідно до Наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 27.07.2017 № 70-ос правонаступником Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Господарським судом Дніпропетровської області 12.03.2020 залучено до участі у справі № 24/5005/9644/2011 правонаступника органу Фонду шляхом заміни Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі - позивач).

Як свідчать дані звіту по заборгованості ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування України за ІІ квартал 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 27 273,95 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання умов мирової угоди.

Таким чином, не сплачена відповідачем кредиторська заборгованість ІІ черги у розмірі 26 532,60 грн. строк виконання якої настав 01.02.2019 та VІ черги у розмірі 741,35 грн.

На підставі викладеного, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" 27 273,95 грн. за мировою угодою.

Отже, як свідчать дані звіту по заборгованості ПАТ "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" зі сплати страхових відшкодувань до Фонду соціального страхування України за ІІ квартал 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 27 273,95 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання з його боку умов Мирової угоди, строк погашення по якій настав 01.02.2019, що і стало підставою для звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами (ч. 1 ст. 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного за момент винесення судом ухвали про затвердження мирової угоди)).

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. У процедурі розпорядження майном боржника мирову угоду може бути укладено лише після виявлення всіх кредиторів і затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів (ч. 2 ст. 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство (ч. 1 ст. 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг (ч. 2 ст. 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Одностороння відмова від мирової угоди не допускається (ч. 3 ст. 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Мирова угода повинна містити положення про: розміри, порядок і строки виконання зобов`язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім того, мирова угода може містити умови щодо: виконання зобов`язань боржника третіми особами; задоволення вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону (ч. 4 ст. 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

У разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою. У разі порушення провадження у справі про банкрутство цього ж боржника обсяг вимог кредиторів, щодо яких було укладено мирову угоду, визначається в межах, передбачених зазначеною мировою угодою (ч. 9 ст. 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до абз. 5 пп. 7.9 п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов`язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження у справі припинено (абз. 4 пп. 7.9 п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012).

Відповідно до п. 3.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою: якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Виходячи зі змісту ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України мирова угода за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її укладали, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України підлягає обов`язковому виконанню.

Разом з цим, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

В силу положень, визначених ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати позивачу заборгованості в сумі 27 273,95 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 27 273,95 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" про стягнення 27 273,95 грн. - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОЗЕЛЕНИТЕЛЬ" (49490, м. Дніпро,вул. Островського, б. 26, ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 93, ) 27 273,95 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.07.2021

Суддя Н.Г. Назаренко