ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Черкаси справа № 925/418/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська виробнича компанія Пам`яті декабристів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрековторсервіс

про стягнення 14 376, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська виробнича компанія Пам`яті декабристів (вул. 30 років Перемоги, 1, с. Вороньки, Бобровицький район, Чернігівська область, 17442, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрековторсервіс (вул. Суворова, 29-В, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, ) про стягнення основного боргу у сумі 13 520 грн, трьох відсотків річних у сумі 280,58 грн, інфляційних збитків у сумі 575,95 грн у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу у власність покупця відходів, залишків полімерів №44 від 24.02.2020 та понесених судових витрат.

Ухвалою від 05.04.2021 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується матеріалами справи.

Поштове відправлення з ухвалою господарського суду від 05.04.2021 було направлене відповідачу за адресою: вул. Суворова, 29-В, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, що вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказане поштове відправлення було повернуте органами зв`язку до господарського суду.

Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Одночасно, застосовуючи положення ГПК України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Беручи до уваги, що ухвалу було надіслано за належною адресою, повідомленою позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов не надав.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 13, статті 74 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

24.02.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Укрековторсервіс" (далі - Покупець, відповідач по справі) та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Пам`яті Декабристів" (далі - Продавець, позивач по справі) було укладено договір № 44, у відповідності до якого Продавець передає у власність Покупця відходи, залишки полімерів, який приймає і сплачує їх вартість на умовах даного договору. На підставі Цивільного кодексу України та ст. ст. 8, 9 Закону України "Про відходи", право власності на відходи, передані Продавцем Покупцю відповідно до даного Договору, переходить до Покупця з моменту прийняття відходів за актом прийому - передачі або накладних, підписаних представниками Сторін ( п. 1.1. договору).

Загальна орієнтовна сума договору складає до 200 000 грн з ПДВ на поточний рік (п. 1.2. договору).

Дата відвантаження, кількість переданих полімерів зазначається у виписаних Покупцем актах прийому - здачі та у видаткових накладних Продавця (п. 2.1. договору).

Розрахунки за вилучення відходів проводяться за тарифами, що вказані в додатку, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 4.1. договору).

Термін проведення розрахунків становить 10 календарних днів з моменту передачі Покупцю полімерів та виставлення рахунку на оплату (після оплата) (п. 4.4. договору).

Даний договір набуває сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Якщо жодна із сторін не заявила про розірвання даного договору за один місяць до закінчення строку дії, то договір вважається поновленим на наступний рік (п. 6.1. договору).

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Наведене відповідає позиції, викладеній, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд дійшов висновку, що відповідно до умов Договору відповідачем не виконано свої зобов`язання по оплаті прийнятого товару на загальну суму 13520,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 256 від 19.06.2020 та актом № 133 приймання - передачі на оброблення відходів як вторинної сировини від 21.04.2020, які містять підписи уповноважених осіб, відтиски печатки та посилання на укладений між сторонами договір № 44 від 24.02.2020.

В справу не подано заперечень з боку відповідача про неотримання товару чи докази існування спору між сторонами з приводу його кількості та якості.

З урахуванням 10 денного строку на проведення розрахунків за товар з моменту отримання (п. 4.4 Договору), прострочення терміну оплати для відповідача слід рахувати з 30.06.2020.

Доказів сплати боргу за товар з боку відповідача суду не надано, як і доказів повернення товару.

У визначені домовленостями сторін строки відповідач розрахунок не провів, чим порушив права позивача, з чого і виник спір.

Відповідач не подав суду заперечень про те, що наявні у справі копії документів не відповідають оригіналам цих документів, які знаходяться у сторін. Не надано доказів, що Договір між сторонами було визнано недійсним чи розірвано.

Таким чином, строк виконання зобов`язання у відповідача відповідно до умов Договору на час вирішення спору є таким, що настав.

З цих підстав з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 13520,00 грн боргу за товар, строк оплати якого вже настав на час вирішення спору.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 575,95 грн інфляційних та 280,58 грн 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України за період з 30.06.2020 по 09.03.2021.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Дана норма застосовується незалежно від того, чи передбачили сторони такий вид відповідальності у договорі.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛігаЗакон судом встановлено, що нарахування річних та інфляційних здійснено позивачем вірно, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, з якого на користь позивача слід стягнути 2270,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрековторсервіс" (вул. Суворова, 29-В, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, Черкаська область, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська виробнича компанія Пам`яті декабристів (вул. 30 років Перемоги, 1, с. Вороньки, Бобровицький район, Чернігівська область, 17442, ) - 13520 грн основної заборгованості, 575,95 грн інфляційних втрат, 280,58 грн 3% річних та 2270,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Чевгуз