РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2021Справа № 910/198/21

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Глобал Клін" (41300, Сумська область, Кролевецький район, місто Кролевець, вулиця Івана Франка, будинок 90, квартира 25, ідентифікаційний код 34135258)

до Дочірнього підприємства "Енергобудреконструкція" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енком Інвест Груп" (01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 51-Б, ідентифікаційний код 37616237)

про стягнення 102 888,62 грн та зобов`язання вчинити певні дії,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року Приватне підприємство "Глобал Клін" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Дочірнього підприємства "Енергобудреконструкція" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енком Інвест Груп" (далі - відповідач), в якому просить суд:

стягнути з відповідача 102 888,62 грн, з яких 69 470,00 грн - сума заборгованості, 24 923,30 грн - пеня, 3 979,77 - 3% річних, 4 515,55 грн. - інфляційні втрати;

зобов`язати підписати та належним чином оформити акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та графік виконання робіт та оплати (актуалізований) до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору субпідряду № 18/1128-СП від 28.11.2018 в частині здійснення оплати за надані роботи та підписання актів приймання виконаних будівельних робіт, списання матеріалів та графіку виконання робіт та оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/198/21 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та розгляд справи, ухвала від 08.02.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: 01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 51-Б.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з підстав - «за закінченням терміну зберігання», але тут «неправильно зазначена (відсутня) адреса». Обирай що залишати

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про неможливість вручення поштового відправлення особі за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.02.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2018 між Приватним підприємством «Глобал Клін» (підрядник) та Дочірнього підприємства "Енергобудреконструкція" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енком Інвест Груп" (замовник) укладений договір субпідряду № 18/1128-СП (далі - договір субпідряду), предметом якого є виконання будівельно-монтажних робіт.

Згідно з пунктом 2.1 договору субпідряду строк виконання робіт згідно додаткових угод до договору.

Згідно з умовами додаткової угоди № 1 від 28.11.2018 до договору субпідряду відповідач доручив, а позивач зобов`язався своїми силами виконати роботи з утеплення фасаду № 4 площею 632 м2 мінераловатними плитами 100 мм на об`єкті: «Термомодернізація будинку ЖБК «Зварювальних 1» за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, буд. 13, згідно такого переліку загальною вартістю 200 800 грн: 1. Утеплення фасаду на суму 189 600 грн; 2. Монтаж, демонтаж люльки та кондиціонерів на суму 4 500 грн; 3. Вивантаження, завантаження мусора та матеріалів на суму 2 100 грн; 4. Витратні матеріали на суму 1 600 грн; 5. Вивіз мусора на суму 3 000 грн.

За наявним у матеріалах справи графіком виконання робіт та оплат (додаток 1 до додаткової угоди № 1 від 28.011.2018), оплата за виконані роботи передбачена у чотири етапи: 1) 50 000 грн з 03-09 грудня 2018 року; 2) 50 000 грн з 10-16 грудня 2018 року; 50 000 грн з 17-23 грудня 2018 року; 50 800 грн з 02-09 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 5.2 договору субпідряду відповідач зобов`язаний прийняти в установленому договором та додатковими угодами порядку належно виконані роботи. Своєчасно здійснювати оплату за належно виконані роботи згідно з умовами договору та додаткових угод. Виконувати свої зобов`язання за цим договором та додатковими угодами належно, сприяючи іншій стороні у виконанні її обов`язків за цим до; опором із додатковими угодами.

У силу вимог пункту 6.1 договору субпідряду позивач має право вимагати оплати робіт на підставі актів приймання виконаних робіт за додатковою угодою у відповідності до умов договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору субпідряду датою закінчення робіт вважається дата їх прийнятої замовником, підписання акта приймання виконаних робіт та позитивного відгуку щодо виконаних згідно відповідної додаткової угоди робіт.

Розділом 3 договору Сторони погодили наступний порядок розрахунків.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних сторонами щотижневих актів приймання виконаних робіт, акта списання матеріалів та графіку оплати (пункт 3.1 договору субпідряду).

Підрядник зобов`язаний протягом 3-х днів після закінчення строку виконання робіт (етапу робіт), визначеного додатковими угодами до цього договору, направити відповідачу акти приймання виконаних робіт та акти на списання матеріалів (пункт 3.2 договору субпідряду).

В актах виконаних робіт обов`язково вказується найменування виконаних, обсяги, дата прийняття робіт, номер та дата додаткової угоди згідно якої виконувались роботи (пункт 3.3 договору субпідряду).

В актах на списання матеріалів вказується комплектація та кількість використаних матеріалів (пункт 3.4 договору субпідряду).

Розрахунки проводяться шляхом перерахування відповідачем грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у реквізитах Сторін протягом 3-х днів з моменту підписання акта виконаних робіт (пункт 3.5 договору субпідряду).

Згідно з пунктом 13.1 договору субпідряду, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.04.2019, але в будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання пункту 3.5 договору субпідряду відповідач за виконані будівельно-монтажні роботи сплатив позивачу 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 615 від 12.12.2018.

Як зазначає позивач, 01.03.2019 він доставив до офісу відповідача на підпис у двох примірниках акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019 на суму 119 470 грн, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та Графік виконання робіт та оплати.

Доказів доставки або вручення відповідачу наведених документів позивачем не представлено суду.

18.02.2020 позивач, у відповідності з вимогами пункту 3.2 договору субпідряду, направив відповідачу засобами поштового зв`язку акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019 на суму 119 470 грн, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та Графік виконання робіт та оплати, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною Укрпошти.

21.12.2020 означене поштове відправлення повернуто відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата.

У порушення умов пункту 5.2 договору субпідряду відповідач виконані будівельно-монтажні роботи (етап робіт) не прийняв та повністю за них не розрахувався. Станом на 28.12.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 69 470 грн.

Оскільки остаточно заборгованість перед позивачем не погашена, останній звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (стаття 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Судом встановлено, що згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору субпідряду розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних сторонами щотижневих актів приймання виконаних робіт, акта списання матеріалів та графіку оплати, які підрядник зобов`язаний направити відповідачу протягом 3-х днів після закінчення строку виконання робіт (етапу робіт), визначеного додатковими угодами до цього договору.

18.02.2020 позивач, у відповідності з вимогами пункту 3.2 договору субпідряду, направив відповідачу засобами поштового зв`язку акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019 на суму 119 470 грн, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та Графік виконання робіт та оплати, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною Укрпошти.

Проте, відповідач будь-яких заперечень або претензій з приводу робіт, виконаних позивачем та зазначених у названих актах, у тому числі щодо якості або обсягу вказаних робіт, не висловив та доказів протилежного суду не надав.

Між тим, обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником регламентовано статтею 853 ЦК України, згідно якої замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач ухиляється від прийняття виконаних позивачем робіт та їх оплати.

Відповідач за виконані будівельно-монтажні роботи сплатив позивачу лише 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 615 від 12.12.2018. Доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку з оплати виконаних позивачем робіт згідно акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019 грн, акта прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та Графіку виконання робіт та оплати настав, сума боргу відповідача, яка складає 69 470,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно заявленої позовної вимоги про зобов`язання відповідача підписати та належним чином оформити акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та графік виконання робіт та оплати (актуалізований) до договору, суд зазначає таке.

При поданні позову особа повинна обрати конкретний спосіб захисту права передбачений законом, за допомогою якого суд відновить це право та/або притягне до відповідальності порушника. Якщо спосіб захисту права обраний у позові не передбачений законом і не приводить до відновлення порушеного права, то такий спосіб обраний неправильно, і судом такі вимоги не повинні задовольнятися. При цьому такий спосіб захисту права особи як «зобов`язати підписати акт взаєморозрахунків» не передбачений ні статтею 16 Цивільного кодексу України, ні іншими законами.

Тобто, у випадку безпідставної відмови постачальника підписати акт взаєморозрахунків споживач не повинен спонукати постачальника це вчинити через суд. Судовий припис замовнику щодо обов`язкового підписання акта не захистить порушеного права споживача, наприклад, на отримання переплати. У суді позивач повинен лише констатувати факт безпідставної відмови замовника від підпису актів, а суд повинен оцінювати такий факт для задоволення чи відмови у задоволенні заявлених вимог.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача підписати та належним чином оформити акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та графік виконання робіт та оплати (актуалізований) до договору задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 24 923,30 грн пені за період з 04.03.2019 до 10.12.2020, 4 515,55 грн інфляційних втрат за березень 2019 року - грудень 2020 року та 3 979,77 грн 3% річних за період з 04.03.2019 до 28.12.2019.

За приписами статті 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 10.3 договору субпідряду передбачено, що відповідач за несвоєчасну оплату сплачує позивачу за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу.

Судом встановлено, що за змістом пункту 3.5 договору субпідряду розрахунки проводяться шляхом перерахування відповідачем грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у реквізитах Сторін протягом 3-х днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

Пунктом 3.2 договору субпідряду передбачено направлення відповідачу акти приймання виконаних робіт та акти на списання матеріалів.

Належними та допустимими доказами у справі підтверджується надсилання відповідачу акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт з 01.12.2018 по 28.02.2019 на суму 119 470 грн, акт прийому-передачі матеріалів (акт списання матеріалів) та Графік виконання робіт та оплати - лише 18.02.2020. Інші твердження позивача не підкріплені жодними доказами.

Зважаючи на те, що відповідач ухилився від прийняття виконаних позивачем робіт, при цьому будь-яких заперечень або претензій не висловив, суд вбачає підстави вважати, що розрахунок підлягав проведенню протягом 3-х днів, що відліковуються з 18.02.2020, відповідно прострочення виконання зобов`язання з оплати за виконані роботи є таким, що настало - 22.02.2020.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що позивач неправильно визначив початок періоду прострочення.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У той же час суд звертає увагу на положення частини 6 статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчать про встановлення законом чи укладеними між сторонами договорами більш тривалого строку нарахування цієї штрафної санкції, ніж встановлений частиною 6 статті 232 ГК України, суд дійшов висновку про те, що нараховування пені на заборгованість за кожен день прострочення має припинитися через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин, здійснивши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов висновку про стягнення її на користь позивача у розмірі 5 557,60 грн за період з 22.02.2020 до 22.08.2020.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, трьох процентів річних та індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, проценти річних та інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Здійснивши власний перерахунок процентів річних, починаючи з 22.02.2020 до 28.12.2020, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача суми у розмірі 1 770,92 грн. Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру інфляційних втрат, а також приймаючи до уваги встановлену дату початку перебігу строку прострочення зобов`язання та правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду (постанова від 20.11.2020 № 910/13071/19) щодо обрахунку інфляційної складової за повний та неповний місяць, суд дійшов висновку, що до задоволення підлягає розмір втрат від інфляції у сумі 3 541,62 грн за березень - грудень 2020 року.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "Глобал Клін" до Дочірнього підприємства "Енергобудреконструкція" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енком Інвест Груп" про стягнення 102 888,62 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Енергобудреконструкція" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енком Інвест Груп" (01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 51-Б, ідентифікаційний код 37616237) на користь Приватного підприємства "Глобал Клін" (41300, Сумська область, Кролевецький район, місто Кролевець, вулиця Івана Франка, будинок 90, квартира 25, ідентифікаційний код 34135258) 69 470,00 грн (шістдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят гривень) - заборгованість, 5 557,60 грн (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 60 копійок) - пеня, 1 770,92 грн (одна тисяча сімсот сімдесят гривень 92 копійки) - 3% річних 3 541,62 грн (три тисячі п`ятсот сорок одна гривня 62 копійки) - інфляційні втрати та 1 641,36 грн (одна тисяча шістсот сорок шість гривня) судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.07.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ