ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1244/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом комунального підприємства «Житній ринок», м. Київ,

до відповідача фізичної особи - підприємця Рошковецької Наталії Костянтинівни, м. Ірпінь Київської області,

про стягнення 24 093,79 грн.

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - комунальне підприємство «Житній ринок», м. Київ (далі - КП «Житній ринок»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 21.04.2021 № 292-134 до відповідача - фізичної особи - підприємця Рошковецької Наталії Костянтинівни, м. Ірпінь Київської області (далі - ФОП Рошковецька Н.К.), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором від 04.07.2019 №Ж5/2/2019 про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі у загальній сумі 24 093,79 грн., з яких: 16 692,70 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 483,00 грн., інфляційні втрати у сумі 1 194,66 грн., пеня у сумі 723,43 грн. та штраф у сумі 5 000,00 грн., а також стягнути суму судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 04.07.2019 № Ж5/2/2019 про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі в частині сплати грошових коштів за користування торговельним місцем № Ж5/2 за період дії договору (з липня 2019 по квітень 2021), у зв`язку з чим за відповідачем обліковується прострочена заборгованість у сумі 16 692,70 грн., за наявності якої відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нараховав три проценти річних у сумі 483,00 грн., інфляційні втрати у сумі 1 194,66 грн., а також пеню у сумі 723,43 грн. та штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1244/21 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дати вручення відповідної ухвали.

Залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить про те, що копію ухвали господарського суду Київської області від 30.04.2021 про відкриття провадження у справі № 911/1244/21 відповідач отримав 12.05.2021, відтак відповідач був належним чином повідомлений судом про судове провадження, а гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву сплив 27.05.2021.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши позов КП «Житній ринок» до ФОП Рошковецької Н.К. про стягнення 24 093,79 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

04.07.2019 між КП «Житній ринок» (ринок) та ФОП Рошковецькою Н.К. (замовник/підприємець) укладено договір № Ж5/2/2019 про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі (далі - Договір), згідно з яким ринок надає за плату послугу із забезпечення підприємця на території ринку торговельним місцем № Ж5/2 зі сторони вул. Житньоторзька, загальною площею 4,5 кв. м для здійснення торгівлі.

Відповідно до умов цього Договору:

- торговельне місце передається на підставі акта приймання-передачі торговельного місця, який є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2 Договору);

- вартість послуг за цим Договором становить 2 025,00 грн. у місяць, у т.ч. ПДВ - 337,50 грн. Крім цього, підприємець зобов`язаний відшкодувати ринку комунальні та експлуатаційно-технічні послуги (п. 2.1 Договору);

- не пізніше 2-х календарних днів з моменту підписання даного Договору, підприємець зобов`язаний здійснити оплату вартості послуг ринку у розмірі, зазначеному у п. 2.1. даного Договору, яка буде зарахована як оплата вартості послуг за перший місяць користування торговельним місцем (п. 2.2 Договору);

- не пізніше 2-х календарних днів з моменту підписання договору підприємець сплачує ринку гарантійний платіж у розмірі повної місячної вартості послуг у розмірі, зазначеному у пункті 2.1 договору, який знаходиться у розпорядження ринку протягом всього терміну дії договору як гарантія сплати підприємцем послуг ринку або виконання будь-яких інших грошово-майнових зобов`язань за договором (пункт 2.3);

- у разі неможливості заліку гарантійного платежу в оплату вартості послуг за останній місяць, гарантійний платіж повертається орендарю протягом 15 банківських днів з дати підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору за умови погашення заборгованостей, якщо вони існують (пункт 2.5);

- за наступні місяці користування послугами ринку відповідно до п. 1.1 даного Договору, підприємець здійснює оплату вартості послуг ринку 100%-им авансовим платежем з 10-го до 15-го числа місяця, в якому будуть надаватися послуги, у розмірі місячної орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 2.6 Договору);

- підприємець вважається таким, що виконав зобов`язання з оплати, з моменту надходження коштів у сумі, зазначеній в рахунку (квитанції) на оплату, на оплату ринку (п. 2.9 Договору);

- послуги за період, за який надійшла оплата від підприємця, вважаються наданими належним чином і в повному обсязі, якщо торгівельна площа (місце) ринку фактично зайнята майном підприємця (розміщений ролет, знаходиться товар та інші речі). У разі, якщо підприємець не здійснює торгівельну діяльність, але не звільнив торгівельне місце від власних речей та не розірвав Договір, Договір продовжує діяти, а послуги надаються у повному обсязі, передбаченому Договором (п. 2.10 Договору);

- за порушення підприємцем строків оплати, передбачених п. 2.3 та п. 2.5 даного Договору, підприємець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У разі прострочки оплати більше, ніж на 5 (п`ять) днів підприємець додатково сплачує штраф у розмірі 5 000,00 грн. (п. 4.3 Договору);

Цей Договір укладено на 1 (один) місяць і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається продовженим на такий же строк, якщо не менш ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання Договору. Припинення Договору в частині надання послуг не звільняє підприємця від обов`язку щодо сплати заборгованості та штрафних санкцій (п. 7.1. Договору).

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач надав відповідачу торгівельне місце площею 4,5 кв. м зі сторони вул. Житньоторзька у будівлі ринку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 16, приймання-передачу якого оформлено відповідним актом приймання-передачі торговельного місця від 04.07.2019.

Відповідно до пункту 2.7. Договору розрахунки за послуги здійснюються готівкою через касу підприємства або безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок ринку згідно з рахунком (квитанції на оплату, Договору).

За правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною обставиною у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 № 915/641/19).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.6. Договору сторони визначили, що підприємець здійснює оплату вартості послуг ринку 100%-им авансовим платежем з 10-го до 15-го числа місяця, в якому будуть надаватися послуги, у розмірі місячної орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, користуючись послугами ринку та здійснюючи свою підприємницьку діяльність, сплачував договірні платежі частково, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 04.08.2020 № 292-294, в якій вимагав погасити заборгованість з орендної плати, яка станом на 04.08.2020 становила 11 740,90 грн. До матеріалів справи додано лист-відповідь відповідача від 04.08.2020, в якому останній просив позивача розглянути питання щодо реструктуризації заборгованості в сумі 11 740,90 грн. на чотири місяці. Позивач у позовній заяві твердить, що погодився на запропонований графік розстрочення.

Разом із тим, у розумінні частини 3 ст. 180 ГК України ціна договору у будь-якому випадку належить до істотних умов господарського договору, та має бути погоджена сторонами. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. Доказів досягнення згоди сторонами договору щодо зміни строків оплати або щодо розстрочення заборгованості у належній (простій письмовій формі) матеріали справи не містять.

Нормами статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (частина 1 названої статті).

Сторони узгодили, що Договір може бути розірваний ринком в односторонньому порядку у разі невиконання підприємцем умов Договору в цілому або одного з його пунктів, а також у випадку, передбаченому п. 4.5. даного Договору (п. 7.4. Договору). Так, за умовами пункту 4.5. Договору у випадку порушення підприємцем строків оплати вартості послуг та відшкодування комунальних та експлуатаційно-технічних витрат ринку більше ніж на 20 календарних днів, ринок має право розірвати Договор в односторонньому порядку, попередивши про це підприємця за три календарних дні до дати розірвання. При цьому, підприємець зобов`язаний сплатити суму заборгованості та штрафні санкції, передбачені даним Договором та звільнити займане ним торговельне місце (у тому числі від речей та майна).

Позивач твердить, що 01.04.2021 відповідачу було направлено повідомлення про розірвання договору з 03.04.2021. Разом із тим, ані самого повідомлення, ані доказів його направлення або вручення відповідачу матеріали справи не містять.

Разом із цим, як вбачається з матеріалів справи, у період дії Договору позивачем було надано відповідачу послуги для забезпечення здійснення торгівлі у загальній сумі 43967,96 грн., а саме: липень 2019 - 1 829,03 грн., серпень 2019 - 2 012,85 грн., вересень 2019 - 2 006,81 грн., жовтень 2019 - 2 020,86 грн., листопад 2019 - 2 035,01 грн., грудень 2019 - 2 037,00 грн., січень 2020 - 2 033,00 грн., лютий 2020 - 2 037,00 грн., березень 2020 - 1 539,60 грн., квітень 2020 - 1 023,60 грн., травень 2020 - 1 697,40 грн.. червень 2020 - 2 069,70 грн.,липень 2020 - 2 340,00 грн., серпень 2020 - 2 326,00 грн., вересень 2020 - 2 321,30 грн., жовтень 2020 - 2 332,90 грн., листопад 2020 - 2 356,20 грн., грудень 2020 - 2 386,90 грн., січень 2021 - 2 408,40 грн., лютий 2021 - 2 439,70 грн., березень 2021 - 2 464,10 грн., квітень 2021 - 250,60 грн.

Позивач визнає часткову сплату відповідачем орендної плати на суму 27 275,26 грн., а саме: 10.08.2019 - 829,03 грн., 30.08.2019 - 500,00 грн., 08.09.2019 - 500,00 грн., 15.09.2019 - 500,00 грн., 22.09.2019 - 500,00 грн., 06.10.2019 - 512,85 грн., 20.10.2019 - 500,00 грн., 16.11.2019 - 500,00 грн., 01.12.2019 - 500,00 грн., 04.01.2020 - 1 006,81 грн., 26.01.2020 - 500,00 грн., 01.02.2020 - 500,00 грн., 16.02.2020 - 1 020,26 грн., 23.02.2020 - 700,00 грн., 01.03.2020 - 1 000,00 грн., 14.06.2020 - 335,01 грн., 14.06.2020 - 2 037,00 грн., 19.07.2020 - 200,00 грн., 22.07.2020 - 200,00 грн., 23.07.2020 - 200,00 грн., 24.07.2020 - 200,00 грн., 28.07.2020 - 200,00 грн., 09.08.2020 - 500,00 грн., 22.08.2020 - 233,00 грн., 10.09.2020 - 800,00 грн., 13.10.2020 - 1 500,00 грн., 20.10.2020 - 232,90 грн.,22.10.2020 - 600,00 грн., 11.11.2020 - 800,00 грн., 18.11.2020 - 400,00 грн., 20.11.2020 - 400,00 грн., 25.11.2020 - 756,20 грн.,25.12.2020 - 800,00 грн., 30.01.2021 - 2 408,40 грн., 20.03.2020 - 2464,10 грн., 21.03.2021 - 2 439,70 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Доказів оплати в розмірі більшому, ніж визнає позивач, відповідач суду не подав, доводи позивача не спростував.

З огляду на викладене, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 16 692,70 грн. (43 967,96 грн. - 27 275,26 грн.), відтак, вимогу позивача про стягнення з відповідача основного боргу належить задовольнити повністю у заявленій сумі 16 692,70 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання передбачені Договором пеню в сумі 723,43 грн., штраф 5000,00 грн. та згідно із ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 483,00 грн. та 1 194,66 грн. інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу 5 000,00 грн. та пені в сумі 723,43 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин умовою застосування до боржника неустойки є: по-перше, наявність порушення боржником зобов`язання, а по-друге, така неустойка за порушення зобов`язання має бути передбачена Договором.

Пунктом 4.3. Договору сторони узгодили, що за порушення підприємцем строків оплати, передбачених пунктами 2.3. та 2.5. даного Договору, підприємець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У разі прострочки оплати більше, ніж на п`ять днів підприємець додатково сплачує штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Однак, пунктами 2.3. та 2.5. даного Договору, за прострочення яких передбачено стягувані пеню та штраф, унормовано сплату та повернення гарантійного платежу, а не періодичних щомісячних платежів.

Так, відповідно до пунктів 2.3. та 2.5. даного Договору протягом 10-ти календарних днів з дати підписання Договору підприємець сплачує ринку гарантійний платіж у розмірі повної місячної вартості послуг у розмірі, зазначеному у п. 2.1. даного Договору, який знаходиться у розпорядженні ринку протягом всього терміну дії Договору, як гарантія сплати підприємцем послуг ринку або виконання будь-яких інших грошово-майнових зобов`язань за Договором. У разі неможливості заліку гарантійного платежу в оплату вартості послуг за останній місяць використання місця, гарантійний платіж повертається орендарю протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати підписання сторонами додаткової угоди про розірвання Договору за умови погашення підприємцем заборгованостей по Договору, у разі якщо врони існують.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача пені (з 26.11.2020 по 21.04.2021) та штрафу, нарахованих позивачем за прострочення періодичних щомісячних платежів, передбачених пунктами 2.1, 2.6 договору, не належать до задоволення, оскільки такі пеня та штраф не передбачені договором.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 483,00 грн. та 1 194,66 грн. інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України і ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до 3% річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відтак, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, враховуючи заявлені позивачем в позовній заяві періоди, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є вірними, відповідають умовам Договору та нормам законодавства України, тому позовні вимоги КП «Житній ринок» про стягнення з відповідача - ФОП Рошковецької Н.К. 3% річних в сумі 483,00 грн. та 1194,66 грн. інфляційних втрат, є обґрунтованими та законними.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов КП «Житній ринок» частково, ухвалює рішення про стягнення з ФОП Рошковецької Наталії Костянтинівни 16 692,70 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 483,00 грн. та 1 194,66 грн. інфляційних втрат.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 236, 238, 240, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства «Житній ринок» задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Рошковецької Наталії Костянтинівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

на користь комунального підприємства «Житній ринок» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 16, ідентифікаційний код 05587843)

16692,70 грн. (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві гривні сімдесят копійок) основного боргу,

483,00 грн. (чотириста вісімдесят три гривні нуль копійок) 3% річних,

1194,66 грн. (одна тисяча сто дев`яносто чотири гривні шістдесят шість копійок) інфляційних втрат,

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 07.07.2021

Суддя О.В. Конюх