ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 Справа № 917/503/21

Суддя Іванко Л.А., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Бордюкової Юлії Володимирівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до відповідача Приватного акціонерного товариства Кременчуцької виробничо-торгівельної фірми "Кремтекс", 39600, м.Кременчук, вул. 29 вересня, 11/19,

про стягнення 249106,07 грн.

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява (вхід.№537/21 від 05.04.2021р.) Фізичної особи - підприємця Бордюкової Ю.В. до Приватного акціонерного товариства Кременчуцької виробничо-торгівельної фірми "Кремтекс" про стягнення 249106,07 грн., з них: 147220,00 грн. основного боргу, 93603,51 грн. пені, 5722,92 грн. інфляційних втрат, 2559,64 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем господарського договірних зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем по договору підряду №1 від 01.01.2017 року робіт.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 року даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 30.04.2021 року позовну заяву Фізичної особи - підприємця Бордюкової Ю.В. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу ПАТ КВТФ "Кремтекс" було визначено строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк для подання відзиву па позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву, суд 05.05.2021 року направив на адресу відповідача, а саме: 39600, м.Кременчук, вул. 29 вересня, 11/19, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.04.2021 року по даній справі.

Вищезазначена ухвала суду від 30.04.2021 року отримана відповідачем 13.05.2021 року про що свідчить підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була своєчасно направлена для розміщення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

01.01.2017 року між ФОП Бордюкова Ю.В. (позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством Кременчуцької виробничо-торгівельної фірми "Кремтекс" (відповідач, замовник) було укладено договір підряду №1, згідно з п. 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього договору на власний ризик роботу з виготовлення швейних виробів з матеріалів замовника. Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.2. договору).

Згідно додаткової угоди від 30.05.2017 року до договору №1 від 01.01.2017 року, відбулася зміна типу та найменування підприємства з Публічного акціонерного товариства Кременчуцька виробничо-торгівельна фірма "Кремтекс" на Приватне акціонерне товариство Кременчуцька виробничо-торгівельна фірма "Кремтекс".

Пунктом 2.1. договору визначено, що замовник передає, а виконавець отримує сировину (або крій), комплектуючи матеріали у терміни, що узгоджені сторонами, згідно додатку до договору. Додаток до договору, в якому вказується найменування, номер моделі, кількість, терміни поставки та виготовлення, вартість виготовлення, є невід`ємною частиною даного договору. Додаток до договору в обов`язковому порядку підписується замовником і виконавцем та скріплюється печатками.

Продукція вважається зданою виконавцем та прийнятою замовником по акту приймання - передачі по кількості, згідно додатку до договору та належного рівня якості, про що засвідчує підпис начальника ВТК фірми замовника в акті прийому - передачі (п. 3.1. договору).

У розділі 4 договору сторони погодили питання ціна та порядку розрахунків.

Так, п. 4.1. договору визначено, що вартість послуг по виготовленню замовлень оплачується у відповідності з діючими розцінками та узгоджуються між замовником та виконавцем на кожну модель окремо, про що вказується у додатку до договору.

Розрахунки за послуги здійснюються в грошовій формі платіжними дорученнями не пізніше 25 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 4.2. договору).

Пунктом 7.4. договору визначено строк дії даного договору встановлено з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року. Якщо сторони за місяць до закінчення строку договору не звернулися з пропозицією про його розірвання, він вважається продовжений на два роки.

Згідно додаткової угоди №2 від 31.12.2019 року до договору підряду №1 від 01.01.2017 року, строк дії даного договору встановлено з 01.01.2017 року до 31.12.2021 року.

На виконання умов договору підряду № 1 від 01.01.2017 року, між сторонами було укладеного:

- додаток від 29.05.2020 року до договору, згідно якого позивач зобов`язався надати послуги з пошиття суконь моделі 98042 у кількості 946 шт. на загальну суму 131730,50 грн., а відповідач зобов`язався оплатити вказану роботу;

- додаток від 31.07.2020 року до договору, згідно якого позивач зобов`язався надати послуги з пошиття спідниць моделі 5 у кількості 1472 шт. на загальну суму 157724,80 грн., а відповідач зобов`язався оплатити вказану роботу;

- додаток від 22.01.2021 року до договору, згідно якого позивач зобов`язався надати послуги з пошиття суконь моделі 2000-10-00-60 у кількості 624 шт. на загальну суму 53040,00 грн. та спідниць моделі 500162-76 у кількості 554 шт. на загальну суму 94180,00 грн., а разом роботи на суму 147220,00 грн., а відповідач зобов`язався оплатити вказану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору підряду №1 від 01.01.2017 року виконано роботи у повному обсязі, що підтверджується Актом №5/2020 від 29.05.2020 року на виконання робіт (надання послуг), Актом №6/2020 від 31.07.2020 року на виконання робіт (надання послуг), Актом №1/2021 від 22.01.2021 року на виконання робіт (надання послуг), підписаними сторонами (акти додаються).

З вищевказаних актів на виконання робіт (надання послуг) вбачається, що відповідач виконані позивачем роботи прийняв у повному обсязі та без зауважень.

Відповідач за виконані роботи перед позивачем розрахувався частково та з порушенням строку оплати, у зв`язку з чим у нього утворився борг у розмірі 147220,00 грн.

Факт виконання позивачем робіт у повному обсязі відповідач не заперечує на не спростовує.

Крім того, згідно Акту звірки розрахунків від 01.03.2021 року, підписаного представниками обох сторін, відповідач має борг перед позивачем у розмірі 147220,00 грн.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача боргу у розмірі 147220,00 грн.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору підряду, згідно якого, в силу ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що строк виконання обов`язку відповідача з оплати вартості виконаних робіт по договору підряду настав, проте, відповідач виконані роботи оплатив частково та з порушенням строку оплати, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 147220,00 грн.

Відповідач факт виконання позивачем робіт та розмір основного боргу за виконані позивачем роботи не заперечує.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 147220,00 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім цього, у зв`язку з порушення відповідачем виконання зобов`язань по договору підряду №1 від 01.01.2017 року, позивач просить суд стягнути з відповідача 93603,51 грн. пені, 5722,92 грн. інфляційних втрат, 2559,64 грн. - 3% річних.

Відповідно до п. 4.3. договору, у разі несплати за виконання замовлень у визначені терміни замовник несе відповідальність та сплачує пеню у розмірі 0,3 % від вартості послуг по виготовленню швейних виробів за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, якщо виконавець прострочив виконання зобов`язань по договору він сплачує замовнику пеню у розмірі 0,3 % від суми замовлення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 93603,51 грн. пені, 5722,92 грн. інфляційних втрат, 2559,64 грн. - 3% річних, суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір сум відповідає вимогам законодавства, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За ч. 1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем згідно платіжного доручення №400 від 02.04.2021 року, сплачено 3736,60 грн. судового збору за подання до господарського суду позовної заяви.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Кременчуцької виробничо - торгівельної фірми "Кремтекс" (39600, м.Кременчук, вул. 29 вересня, 11/19, ) на користь Фізичної особи - підприємця Бордюкової Юлії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 147220,00 грн. основного боргу, 93603,51 грн. пені, 5722,92 грн. інфляційних втрат, 2559,64 грн. - 3% річних та 3736,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.