Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. Справа № 906/426/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (м.Київ)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока",

2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 24558,32 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з 1-го відповідача 24558,32грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу Chevrolet, державний № НОМЕР_1 та транспортного засобу DAF державний № НОМЕР_2 (Напівпричіп Schmitz, державний № НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_1 , власнику транспортного засобу Chevrolet, державний № НОМЕР_1 завдано шкоди в розмірі 77329,45грн. Цивільно-правова відповідальність власника ТЗ DAF державний № НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", яка здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 52 771,13 грн. на користь ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" , яка в свою чергу здійснила виплати на користь власника транспортного засобу Chevrolet, державний № НОМЕР_1 в розмірі 77329,45грн.

Ухвалою від 20.04.21 суд відкрив провадження у справі №906/426/21 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та ОСОБА_1 .

Клопотань про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи від сторін до суду не надходило.

11.05.21 до суду надійшов відзив на позовну заяву , в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" позов не визнає з тих підстав, що відповідач не має обов`язку сплачувати кошти у розмірі 24558,32грн., оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача - власника ТЗ DAF державний № НОМЕР_2 , винного у скоєнні ДТП, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"; згідно страхового полісу №АО/6312579 сума страхового відшкодування становить 100000,00грн.; розмір шкоди в наслідок ДТП становить 77329,45грн. та має бути стягнута у повному обсязі з ПАТ"НАСК"Оранта" згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

18.05.21 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.66), в якій позивач зазначає, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №АМ.141398 від 06.07.19, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу, а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку СТО; різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 24558,32грн. та має бути сплачена відповідачем -1 у відповідності до ст.1194 ЦК України.

Ухвалою від 31.05.21 за клопотанням позивача суд залучив до участі у справі в якості співідповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". Позивачем викладено позовну заяву в новій редакції з урахуванням 2-го відповідача. Позивач просить стягнути 24558,32грн. з обох відповідачів (а.с.63, 74)

03.06.21 до суду надійшли пояснення Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" №425 від 21.05.21, в яких просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що товариство сплатило страхове відшкодування на суму 52771,13грн. з врахуванням зносу транспортного засобу та франшизи згідно ст.29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 р. о 16.10 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet, державний № НОМЕР_1 та транспортного засобу DAF- державний № НОМЕР_2 (Напівпричіп Schmitz, державний № НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 р. по справі № 753/21787/19 , водія транспортного засобу DAF- державний № НОМЕР_2 (Напівпричіп Schmitz, державний № НОМЕР_4 ) ОСОБА_1 було визнано винним у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.10, 70)

В зв`язку з укладеним між позивачем та власником транспортного засобу Chevrolet договору добровільного страхування останній 06.11.2019 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку (а.с.13)

06.11.2019 позивачем складено акт огляду транспортного засобу Chevrolet (а.с.17)

Фізичною особою підприємцем Коваленком Т.О. зроблено оцінку робіт та матеріалів, необхідних для відновлення транспортного засобу Chevrolet. Загальна сума оцінки визначена як 79329,45 грн. Оцінка викладена у рахунку №КТ-19-19/11/08 від 08.11.2019 (а.с.23)

19.11.2019 позивачем складено страховий акт, відповідно до якого визначена сума страхового відшкодування власнику транспортного засобу Chevrolet в розмірі 77329,45 грн. з урахуванням франшизи 2000 грн. (а.с.24)

Платіжним дорученням №8950 від 26.11.2019 позивач сплатив на користь фізичної особи-підприємця Коваленка Т.О. 77329,45 грн. (а.с.25)

11.02.2020 між ФОП Коваленком Т.О. та власником транспортного засобу Chevrolet складено акт виконаних робіт по відновленню вказаного автомобіля на суму 79329,45 грн. (а.с.71)

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта" (2-й відповідач) позивач 12.12.2019 направив 2-му відповідачу вимогу про сплату 77329,45 грн. (а.с.26, 51)

Позивач у позовній заяві зазначає, що 2-й відповідач виконав вказану вимогу частково сплативши на користь позивача 52771,13 грн, що не заперечується учасниками справи.

03.03.2021 позивач направив вимогу власнику транспортного засобу DAF (1-й відповідач) вимогу про сплату 24558,32 грн. (а.с.27). Вказана сума є різницею між сплаченими позивачем коштами на користь ФОП Коваленка Т.О. та отриманими коштами від 2-го відповідача.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF державний № НОМЕР_2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/6312579 (а.с.50).

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до страхового полісу серії АО/6312579 страховий ліміт становить 100000,00грн. (а.с.51).

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З наведеного вбачається , що обов`язок по сплаті страхового відшкодування покладається на страховика Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позову до 2-го відповідача виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки а в даному випадку до страховика, який застрахував відповідальність цієї особи, тобто до 2-го відповідача.

Однак відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Як встановлено з поданих позивачем доказів при визначенні розміру відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу не був врахований знос транспортного засобу, який до моменту ДТП перебував у експлуатації п`ять років та мав пробіг 81 тис. км. Для визначення такого зносу необхідні спеціальні знання. Позивачем не надано висновок експерта, клопотання про призначення експертизи не заявлялось, 2-й відповідач не визнає розмір шкоди, тому суд приходить дж висновку, що позивачем не доведено розмір позовних вимог до 2-го відповідача, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову.

Щодо позовних вимог до 1-го відповідача господарський суд зазначає таке.

В зв`язку з відсутністю підстав для відповідальності 2-го відповідача до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", де вказано, що до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Розмір невідшкодовних фактичних витрат позивача становить 24 558,32грн.

Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позову до 1-го відповідача в зв`язку з недоведеністю розміру збитків. При цьому суд враховує таке.

В якості доказів розміру збитків позивач надав рахунок, який складений Фізичною особою підприємцем Коваленком Т.О., в якому зазначено перелік та вартість робіт та матеріалів на загальну суму 79329,45 грн (а.с.23)

Суд констатує, що для визначення розміру шкоди, яка завдана пошкодженням транспортного засобу необхідні спеціальні знання. Однак до суду не представлено доказів, що ФОП Коваленко Т.О. має такі знання, як і не представлено доказів правовідносин вказаного підприємця з учасниками справи (договори, тощо).

Із вказаного рахунку вбачається, що серед матеріалів, які необхідні для ремонту транспортного засобу, значиться двері задні ліві. Разом з тим позивачем жодним чином не обґрунтовано, що ця частина автомобіля не підлягає відновленню. Також суд звертає увагу, що на фотознімках, які додані позивачем до позову, вбачається пошкодження двері автомобіля, однак візуально вбачається, що скло не пошкоджене, зміна геометрії дверей не значна, тому навіть якщо двері підлягають заміні, то пошкоджені двері також мають певну матеріальну цінність, якою власник транспортного засобу може розпорядитись отримавши несправедливий прибуток.

Для встановлення перелічених обставин необхідні спеціальні знання у галузі авто товарознавства.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів розміру збитків, які завдані власнику пошкодженого автомобіля, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.07.21

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-позивачу(01033, м.Київ, вул.Тарасівська,19Б, офіс 9)(рек. з повідом.)

3- відповідачу (рек. )

4- ПАТ"НАСК"Оранта" (02081, м.Київ, вул.Здолбунівська,7-Д)(рек.)

5- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )(рек.)