РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2021Справа № 910/5193/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ол Стил"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд"

про стягнення 370 000 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 370 000 грн. основного боргу на підставі договору укладеного між сторонами у спрощений спосіб.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору поставки, укладеного між сторонами у спрощений спосіб, у відповідача перед позивачем існує заборгованість по оплаті одержаного товару у розмірі 370 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.04.2021 позивач подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ол Стил" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

05.05.2021 відповідач подав заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами ст. 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Враховуючи, що вказане питання вже вирішено судом, з прийняттям ухвали суду від 28.04.2021, то клопотання відповідача з цього приводу задоволенню не підлягає.

05.05.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на оплату одержаного товару у повному обсязі, на не укладання між сторонами зазначеного позивачем договору, на неодержання від позивача вимоги про оплату отриманого товару, а також на те, що товар переданий йому неналежної якості.

17.05.2021 позивач подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій пояснив про сплату відповідачем суми боргу у розмірі 200 000 грн. після звернення ним у суду з указаним позовом.

Згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги ч. 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а саме надано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, а відтак така заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Отже має місце нова ціна позову 170 000 грн., виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 позивач поставив відповідачу товар згідно видаткової накладної № 349 від 01.12.2020 на суму 379 320 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи вищевказаною видатковою накладною, поясненнями сторін.

Відповідно до статті 1 ГК України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Статтею 4 ГК України передбачено, що не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України (частина 1). Проте, частиною 2 цієї статті передбачено, що особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Вказані положення кореспондуються з частиною 1 статті 175 ГК України, згідно з якою майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень товарів що не суперечить вимогам ст. 181 ГК України.

Тому доводи відповідача про не укладання між сторонами договору суперечать встановленим судом обставинам.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Всупереч ст. 74 ГПК України відповідачем не надано суду доказів вчинення ним жодних дій для повідомлення позивача про те, що переданий йому товар є неналежної якості, а також доказів того, що товар є дійсно неякісним.

Твердження Відповідача, що він звернувся до експертної установи для проведення товарознавчої експертизи з метою підтвердження, що частину товару по видатковій накладній №247 від 10.11.2020 було поставлено не належної якості, не приймаються судом до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що ТОВ "Ол Стил" (позивач) поставило ТОВ "Капіталмістобуд" (відповідачу) арматуру №32;кл.А-400С/500С4 12м, в кількості 21 т., на суму 379 320,00 грн. за видатковою накладною №349 від 01.12.2020 з печатками та підписами сторін та довіреністю покупця №70 від 01.12.2020 на отримання товару.

Тому доводи відповідача про те, що товар переданий йому неналежної якості безпідставні.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було виконане зобов`язання за Договором та поставлено Відповідачу Товар на загальну вартість 379 320 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати одержаного товару позивач вимогою № КСО 709/1 від 09.02.2021, претензією № КСО 709/1 від 15.02.2021 вимагав від відповідача повернення одержаного товару або сплати боргу за одержаний товар.

Факт відправлення вказаних листів підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінні листи та фіскальними чеками від 16.02.2021.

Посилання відповідача на неодержання від позивача вимоги про оплату отриманого товару спростовуються вище встановленими обставинами.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень №№ 586 від 30.12.2020, 791 від 05.04.2021, 898 від 26.04.2021, 931 від 27.04.2021, банківських виписок з рахунку позивача від 30.03.2021, 21.04.2021, 26.04.2021, 29.04.2021 стверджується факт часткової оплати відповідачем одержаного товару у розмірі 209 320 грн.

Доказів оплати товару у повному обсязі суду не надано. А посилання відповідача з цього приводу доказами не підтверджені, тому є безпідставними.

Таким чином, станом на час розгляду справи Відповідач має заборгованість перед Позивачем по Договору в розмірі 170 000 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 170 000 грн. доведений суду належним чином.

Суду не доведено наявності істотного порушення вимог щодо якості поставленого товару.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 170 000 грн. основного боргу.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ол Стил" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд" (03067, м. Київ, пр-т Перемоги, 53, ідентифікаційний код 42593327) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ол Стил" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 33-Б, ідентифікаційний код 41538904) 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. боргу, 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І.Борисенко