Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/419/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Суязова Г.В. - ордер серії АО № 1027702 від 09.04.2021; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1015 від 05.12.2019 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван Транс" (Закарпатська область, м. Ужгород)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металоконструкцій УкрстальЖитомир" (м. Житомир)

про стягнення 23123,79 грн.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "Караван Транс" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Завод металоконструкцій УкрстальЖитомир" про стягнення з 23124,79 грн., з яких 16843,44 грн. основного боргу, 5509,35 грн. пені, 771,00 грн. інфляційних, а також судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем частково оплачено надану позивачем послугу на умовах, визначених договором № 09/06-20 від 09.06.2020 на транспортне експедирування.

Ухвалою від 21.04.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив засідання суду на 20.05.2021 об 11:00.

26.05.2021 та 31.05.2021 до суду від позивача надійшли оригінали документів для огляду в засіданні суду (а. с. 52, 53; 55, 56).

Ухвалою від 01.06.2021 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021 о 12:00 (а. с. 60).

Представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному об`ємі.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив; правом на надання відзиву на позов не скористався.

За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, про що свідчить витяг із офіційного сайту Укрпошти, отриманий за електронним запитом суду (а. с. 63, 64), проте не скористався правом, передбаченим ст. 165 ГПК України, виходячи з того, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

09.06.2020 між ТОВ "Завод металоконструкцій УкрстальЖитомир" (відповідач/ замовник) та ТОВ "Караван Транс" (позивач/експедитор) укладено договір №09/06-20 на транспортне експедирування (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є порядок взаємовідносин, які виникають між експедитором і замовником при транспортному експедируванні автомобільних перевезень вантажів замовника по замовленням (заявкам) замовника, та пов`язаних із ними різноманітних послуг.

Відповідно до п. 1.2 договору замовник доручає, а експедитор приймає на себе повноваження і обов`язки від імені та за кошти замовника здійснити пошук та підбір транспортних засобів з метою організації перевезення та доставки вантажів автомобільним транспортом по території України та за її межами.

Пунктом 2.1 договору перевезення виконуються відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (конвенція МДП), Європейської угоди про режим праці та ринку водіїв (ESTR), Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ), Європейської угоди про перевезення вантажів, які швидко псуються (в країнах транзиту, на території яких сторони повинні їх виконувати). По території сторони керуються Статутом автомобільного транспорту, ЦК України, Законами України "Про транспорт", "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів" та іншими діючими нормативними актами.

На кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), яке складається в письмовій формі, підписується уповноваженими особами замовника і експедитора, і передається за допомогою факсимільного зв`язку або поштою та є невід`ємною частиною договору (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.7 договору погоджено, що замовлення (заявка) є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним договором, пріоритетними є умови (відомості), зазначені в договорі.

Умовами договору передбачено, що замовник зобов`язаний, зокрема:

- передати експедитору замовлення (заявку) для погоджених перевезень вантажів не пізніше ніж за 2 доби до початку виконання міжнародного перевезення, а при внутрішньому перевезенні - за 1 добу до дати завантаження (договору);

- підписати акт виконаних послуг (робіт) протягом 5-ти робочих діб після отримання документів чи направити відмову. У випадку не отримання підписаних актів чи відмови протягом 10-ти діб з дати відправлення, акт вважається виконаним та сума прийнята до розрахунку з експедитором (п.п. 3.1.1 п. 3.1; п. 3.1.6 договору);

- оплатити послуги експедитора на умовах договору (п.п. 3.1.7. договору).

Пунктом 3.2 договору погоджено обов`язки експедитора, зокрема:

- письмово підтвердити прийняття заявки до виконання шляхом її підписання уповноваженою посадовою особою експедитора, скріпити печаткою і передати замовнику за допомогою факсимільного зв`язку за 1 (один) день до надання транспортного засобу для завантаження (п. 3.2.1 договору);

- забезпечити прибуття транспортних засобів у належному технічному стані і придатних для перевезення вантажів на адресу і в терміни, вказані в узгодженому замовленні (заявці). В випадку виявлення невідповідності поданого транспортного засобу вимогам заявки, замовник має право відмовитися від здійснення завантаження і вимагати належну заміну автотранспорту (п. 3.2.2 договору).

За п. 5.1 договору вартість перевезення (розмір плати) та валюта розрахунків погоджується сторонами в замовленні (заявці), що є невід`ємною частиною договору.

Розмір винагороди експедитора визначається різницею між ціною фрахту, погодженою замовником, і ціною фрахту, погодженою з виконавцем і фіксується в акті виконаних робіт (наданих послуг), який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. п. 5.4, 5.5 договору розрахунок за виконану організацію перевезення здійснюється замовником протягом 14 банківських днів з моменту розвантаження автомобіля за умов отримання замовником оригіналів документів від експедитора.

Датою платежу вважається дата списання коштів з рахунку замовника.

Позивачем зазначено, що розвантаження автомобіля відбулося 15.06.2020; цієї ж дати сторонами підписано акт виконаних робіт та відповідачу надано рахунок на оплату; тому враховуючи положення договору, відповідач мав здійснити оплату протягом 14 банківський днів починаючи з 15.06.2020 і останнім днем оплати позивач вважає 03.07.2020. Однак, 03.07.2020 відповідач оплати не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору позивач 13.03.2021 направив претензію, яка отримана відповідачем 18.03.2021, однак вимоги позивача в добровільному порядку відповідачем не були виконані.

Станом на день подання позову за відповідачем обліковується борг в розмірі 16834,44 грн., що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.ч. 1, 3 ,5 ст .626 ЦК України).

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві його сторони; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст.ст. 6,627 ЦК України).

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять, зокрема, умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Згідно із ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, зберігання вантажу у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів тощо).

Аналогічне визначення поняття договору транспортного експедирування наведено у ст. 316 ГК України.

За ст. 930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Транспортно - експедиторська послуга - це робота, безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, визначають товарно-транспорту накладну як обов`язковий документ, що має оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

За п.п. 1, 11.1 Правил товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів та єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції "Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Згідно з ч. 1 ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 ЦК України).

Експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування (ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Згідно з ч. ч. 1, 10, 11, 12 ст. 9 названого Закону України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно - транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні, якими можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 12 цього ж Закону клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

3. Щодо позовних вимог в частині стягнення 16834,44 грн. основного боргу.

На підставі умов договору №09/06-20 на транспортне експедирування від 09.06.2020 та заявки-договору 10 від 09.06.2020 на перевозку автотранспортом 11.06.2020 за маршрутом м. Житомир - Danubio Project Cserhalom utka 2 Budapest, автомобіль: Вольво, НОМЕР_2/ НОМЕР_1 (а. с. 9 - 14), позивач надав відповідачу транспортно - експедиційну послугу з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 24834,44 грн., про що свідчать міжнародна товарно-транспортна накладна CMR та акт № 97 від 15.06.2020 про здачу - прийняття виконаних робіт, підписаний та скріплений печатками сторін; будь-яких зауважень зі сторони відповідача зазначений акт не містить; вказано, що замовник прийняв роботи та жодних претензій по якості та обсягу робіт експедитора немає (а. с. 15, 16).

В матеріалах справи є рахунок-фактура № 97 від 15.06.2020 на загальну суму 24834,44 грн. (а. с. 51).

25.09.2020 відповідач частково оплатив послуги по рахунку-фактурі № 97 від 15.06.2020 в розмірі 5000,00 грн. та 28.10.2020 в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками (а. с. 17).

13.03.2021 позивачем направлено відповідачу претензію № 07 з вимогою про сплату боргу у сумі 16834,44 грн. (а. с. 18 - 20), яка залишилась без задоволення.

З огляду на викладене та враховуючи факт невиконання належним чином обов`язку з оплати поставленого вантажу повністю, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу борг у розмірі 16834,44 грн.

4. Щодо позовних вимог в частині стягнення 5509,35 грн. пені згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві.

У п. 4.8 договору сторонами погоджено, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань замовник сплачує експедитору пеню у розмірі 0,1 % від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Згідно з п. 5.6 договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цим вимогам складає 3 (три) роки.

Як зазначалося судом, загальна вартість робіт (послуг) складає 24834,44 грн.

25.09.2020 відповідач частково оплатив послуги по рахунку-фактурі № 97 від 15.06.2020 в розмірі 5000,00 грн. та 28.10.2020 в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками (а. с. 17).

Судом встановлено, що строк виконання зобов`язання настав 04.07.2020, зважаючи на умову погоджену сторонами у п. 5.4. договору.

Крім того, слід звернути увагу на таке.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами) платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені є підставними за загальний період прострочення з 04.07.2020 по 04.01.2021 (шість місяців від дня виконання зобов`язання).

З огляду на викладене, суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки ним не вірно визначено початок строку виконання зобов`язання; позивачем включено до розрахунку дні фактичної сплати суми заборгованості, які не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Погоджений сторонами у договорі розмір пені перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, а також нараховано пеню за період з 03.07.2020 по 09.04.2021 (день направлення позовної заяви до суду), що перевищує шестимісячний строк встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, тому судом проведено розрахунок пені самостійно за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", за такі періоди:

- з 04.07.2020 по 24.09.2020 - сума боргу 24834,44 грн. - розмір пені - 675,82 грн.;

- з 26.09.2020 по 27.10.2020 - сума боргу 19834,44 грн. - розмір пені - 208,10 грн.;

- з 29.10.2020 по 04.01.2021 - сума боргу 16834,44 грн. - розмір пені - 204,22 грн.

З огляду на викладене, задоволенню підлягає пеня у сумі 1088,14 грн.; в частині заявленої пені у розмірі 4421,21 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

5. Щодо позовних вимог в частині стягнення 771,00 грн. інфляційних втрат.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем вказано період нарахування інфляційних втрат за період з 28.10.2020 по день подання позовної заяви.

У розрахунку інфляційних втрат (а. с. 22) позивач вказав дати початку розрахунку та його закінчення: 28.10.2020 - 09.04.2021; однак у розрахунку інфляційних вказано місяці прострочення - з листопада 2020 року по лютий 2021 року.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням, зокрема, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, заявлена сума яких за період з листопада 2020 року по лютий 2021 року включно підлягає задоволенню.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, а також те, що станом на день розгляду справи відповідач не надав доказів сплати боргу, позов підлягає задоволенню частково на суму 18702,58 грн., з яких 16843,44 грн. основного боргу, 1088,14 грн. пені, 771,00 грн. інфляційних втрат.

7. Щодо розподілу між сторонами судових витрат.

7.1. Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим судом взято до уваги, що згідно з п. 9 ст.129 ГПК України якщо, серед іншого, спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

7.2. Щодо витрат по сплаті на правничу допомогу.

Позивачем подано до суду заяву від 09.04.2021 про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. та про орієнтовний розмір таких додаткових витрат у розмірі 2400,00 грн. (а. с. 23, 24)

В засіданні суду представником позивача в режимі відеоконференції повідомлено, що належні докази витрат по сплаті на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин питання щодо витрат по сплаті на правничу допомогу судом в судовому засіданні не розглядалось.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металоконструкцій УкрстальЖитомир" (10001, м. Житомир, вул. С. Параджанова, 87, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван Транс" (88002, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Шумна, 25, офіс 403, ):

- 16843,44 грн. основного боргу;

- 1088,14 грн. пені;

- 771,00 грн. інфляційних втрат;

- 2270,00 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 4421,21 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.07.21

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну пошту представника: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу на електронну пошту: