ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м.Харків Справа №913/520/20
Провадження №19/913/520/20
Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи
до Фізичної - особи підприємця Смолія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 68 851 грн 27 коп.
та за зустрічним позовом Фізичної - особи підприємця Смолія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 )
про визнання договору №1028 від 20.11.2017 недійсним
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача за первісним позовом: представник не прибув;
від відповідача за первісним позовом: представник не прибув
Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії - Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства (далі АТ Луганськгаз, позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Смолія Олександра Володимировича (далі - ФОП Смолій О.В., відповідач) про стягнення боргу за несанкціонований відбір газу з ГМР у розмірі 68 851 грн 27 коп.
20.11.2017 між сторонами укладено договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246.
Відповідачем частково погашена заборгованість у загальному розмірі 10 856 грн 40 коп. Несплаченою залишилась заборгованість у розмірі 68 851 грн 27 коп.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.09.2020 відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.10.2020.
Ухвалою суду від 05.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 12.10.2020.
06.10.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 02.10.2020, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Зазначив, що відповідачем на підставі довіреності, або іншим способом не надавалося право особі ОСОБА_1 бути його представником у відносинах з позивачем, а саме при складенні актів про порушення від 13.09.2017 №246 та №245, а також актів-експертизи лічильників газу від 14.09.2017 №185 та №186. Довіреність №2 підписана 20.11.2017, отже вказані акти складено без відповідача та його представника.
Також зазначив, що 01.02.2017 між ним та Фізичною особою-підприємцем Мірошниченком А.Г. укладено договір оренди нежитлового приміщення №01/20/17, за яким приміщення за адресою АДРЕСА_2 передається Фізичній особі-підприємцю Мірошниченку А.Г. до 28.02.2019. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення оператором ГРМ про дату і час проведення перевірки та про необхідність забезпечити доступ на територію, де встановлений комерційний ВОГ.
Вважає, що акти про порушення від 13.09.2017 №245 та №246 не є допустимими доказами, і не можуть бути підставою для нарахування та стягнення з нього вартості необлікованого об`єму природного газу. Довіреність від 20.11.2017 №2 не видавалася відповідачем та не підписувалась. Платежі на погашення заборгованості 04.12.2017 на суму 4 428 грн 40 коп., 03.01.2018 на суму 4 428 грн 20 коп. та 07.09.2018 на суму 2 000 грн 00 коп. відповідач не здійснював.
06.10.2020 Фізична особа-підприємець Смолій Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Луганської області з зустрічним позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства про визнання недійсним договору від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246, який укладено між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" та ФОП Смолієм О.В. в особі Мірошниченка Андрія Георгійовича, який діє на підставі довіреності, укладено без волевиявлення ФОП Смолія О.В., що має наслідком порушення вимог ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначає, що довіреність від 20.11.2017 №2 він не видавав, на ній міститься не його підпис, та не доручав Мірошниченку Андрію Георгійовичу бути його представником у відносинах з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз".
06.10.2020 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання б/н від 02.10.2020 про проведення експертизи, у якому він просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Луганському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру. На вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи виконано підпис на довіреності від 20.11.2017 №2 самим ОСОБА_2 або іншою особою?
Ухвалою суду від 12.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 09.11.2020.
Ухвалою суду від 12.10.2020 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у справі №913/520/20; визначено розглядати справу №913/520/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.
За договором від 01.02.2017 №01/02/17 відповідач не передав відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з оператором ГРМ стосовно забезпечення орендованого об`єкта або його частини природним газом між Фізичною особою-підприємцем Мірошниченком А.Г. та оператором ГРМ, а тому АТ Луганськгаз не має договірних відносин з Фізичною особою-підприємцем Мірошниченком А.Г. Під час проведення перевірки та складання актів про порушення від 13.09.2017 №245 та №246 був присутній представник споживача Мірошниченко А.Г.
Акти про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 13.09.2017, акти експертизи лічильника газу від 14.09.2017 №185 та №186 підписані представником споживача Мірошниченком А.Г. без зауважень. За результатами розгляду зазначених актів про порушення членами комісії ПАТ «Луганськгаз» прийняті рішення, оформлені протоколами від 19.09.2017 №492 та №493, та здійснено донарахування необлікованих об`ємів спожитого природного газу.
Зазначив, що 20.11.2017 між позивачем а ФОП Смолієм О.В. в особі представника Мирошниченка А.Г., який діє на підставі доручення від 20.11.2017 №2 укладено договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246.
Указав, що 04.12.2017 від відповідача надійшла оплата по погашенню заборгованості у розмірі 4 428 грн 20 коп., 03.01.2018 4 428 грн 20 коп., 07.09.2018 2 000 грн 00 коп.
03.11.2020 від АТ Луганськгаз через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від 30.10.2020 №01-02-45/1880, у якому позивач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на те, що при укладенні договору від 20.11.2017 №1028 Мірошниченко А.Г. надав довіреність №2 від 20.11.2017, яка була зареєстрована на фірмовому бланку Фізичної особи-підприємця Смолія Олександра Володимировича із зазначенням усіх вимог до довіреності.
Окрім того, позивач посилається на положення ст.241 Цивільного кодексу України та зазначає про часткове виконання зобов`язань за договором, що підтверджується оплатами 04.12.2017, 03.01.2018, 07.08.2018 від Фізичної особи-підприємця Смолія Олександра Володимировича.
06.11.2020 від ФОП Смолія О.В. через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву від 03.11.2020, у якій відповідач зазначає, що з виписок, наданих позивачем, не вбачається що саме ФОП Смолій О.В. здійснював платежі на виконання договору від 20.11.2017 №1028. Повідомляє, що має відкритий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та є ідентифікованою особою.
Ухвалою суду від 09.11.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 23.11.2020.
Ухвалою суду від 23.11.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 07.12.2020.
Ухвалою суду від 07.12.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження по 11.01.2021 (включно); відкладено розгляд справи у підготовчому засідання на 21.12.2020.
У судовому засіданні 21.12.2020 судом були відібрані у Фізичної особи-підприємця Смолія О.В. експериментальні зразки його підпису та почерку.
Ухвалою суду від 21.12.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 28.12.2020.
Ухвалою суду від 28.12.2020 призначено у справі №913/520/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса; зупинено провадження у справі №913/520/20 до одержання результатів судової експертизи.
Супровідним листом від 05.01.2021 матеріали справи №913/520/20 надіслані до Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України.
02.02.2021 від експерта через канцелярію суду надійшло клопотання від 21.01.2021 №610 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.
Листом від 03.02.2021 господарський суд повідомив сторін про необхідність з`явитися у судове засідання, яке відбудеться 12.02.2021 для вирішення клопотання експерта.
Ухвалою суду від 12.02.2021 провадження у справі №913/520/20 поновлено та розгляд справи призначено на 12.02.2021.
Ухвалою суду від 12.02.2021 клопотання Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України від 21.01.2021 №610 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи задоволено; зупинено провадження у справі №913/520/20 до одержання результатів судової експертизи.
Супровідним листом від 17.02.2021 матеріали справи №913/520/20 надіслані до Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України.
11.05.2021 на адресу суду за супровідним листом від 12.04.2021 №610 надійшов висновок експерта від 23.03.2021 №610 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що підпис від імені Смолія О.В. в довіреності від 20.11.2017 (від 20.11.2017 вих.№2) (т.1, а.с.180), в рядку «ФОП Смолій О.В»,- виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Ухвалою суду від 19.05.2021 провадження у справі №913/520/20 поновлено та її розгляд призначено на 26.05.2021.
Ухвалою суду від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2021.
Ухвалою суду від 01.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 09.06.2021.
Ухвалою суду від 09.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.06.2021.
Ухвалою суду від 22.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.06.2021.
22.06.2021 від позивача на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання від 21.06.2021, у якому він просить зупинити провадження у справі №913/520/20 до набрання чинності рішенням суду у господарській справі №913/85/21.
Відносно клопотання від 21.06.2021 про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.
В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що 20.04.2021 у справі №913/85/21 було прийнято рішення щодо вимог ФОП Смолія О.В. та визнано неправомірним та скасовано акти про порушення, які оформлені протоколами, зокрема саме ті акти, на підставі яких було встановлено несанкціонований відбір газу та нараховано суму боргу у розмірі 68 851 грн 27 коп. несанкціонованого відбору з ГРМ, що є предметом стягнення у справі № 913/520/20, тобто предмет спору справи № 913/85/21 та № 913/520/20 взаємопов`язані як процесуально так і юридично, оскільки правова природа виникнення боргу який позивач просить стягнути з відповідача виник не на підставі договору розстрочки, який відповідач просить визнати недійсним, а саме на підставі первинного договору постачання газу і актів виявлення несанкціонованого відбору газу. Позивач посилається на положення ч.5 ст.227 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).
Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Водночас, відповідно до ч.3 ст.195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2021, а відтак, зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України саме на відповідній стадії розгляду по суті є таким, що суперечить положенням ч.3 ст.195 ГПК України.
Відтак у задоволенні відповідного клопотання позивача про зупинення провадження у справі судом відмовляється.
23.06.2021 від позивача на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання від 22.06.2021 у якому він просить повідомити його про результати судового засідання, яке відбулося 22.06.2021.
Відносно вказаного клопотання суд зазначає, що ухвалу суду від 22.06.2021 за результатами судового засідання направлено сторонам у справі засобами поштового зв`язку 22.06.2021, про що свідчить відмітка канцелярії суду на зазначеній ухвалі, а також представнику позивача на вказану ним в клопотанні адресу електронної пошти.
23.06.2021 від позивача на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання б/н від 23.06.2021, у якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату та час, а у випадку відмови у задоволенні вказаного клопотання здійснити розгляд клопотання про зупинення провадження у справі.
Суд відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання в частині відкладення розгляду справи на іншу дату та час, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 01.06.2021 розпочато розгляд справи по суті, останній день розгляду справи по суті 30.06.2021, тобто відсутній строк для відкладення розгляду справи на іншу дату та час.
Представники сторін в судове засідання 29.06.2021 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.
ФОП Смолій О.В. є власником нежитлового приміщення (розважальний комплекс ІНФОРМАЦІЯ_1 з кафе та готелем), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2009.
АТ Луганськгаз здійснює свою господарську діяльність з розподілу природного газу розподільчими газопроводами на території Луганської області на підставі ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ (від 26.08.2010 серії АВ №527279 (переоформлена рішенням від 08.09.2015 №2284), яка видана Національною комісією регулювання електроенергетики України (наказ від 18.03.2010 №260, із змінами) та переоформлена у 2015 році Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на безстрокову.
АТ Луганськгаз є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п.1.1 постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.
01.02.2017 між ФОП Смолієм О.В. як орендодавцем та ФОП Мірошниченком А.Г. як орендарем укладений договір оренди нежитлового приміщення №01/02/17, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у платне користування нежитлове приміщення (розважальний комплекс ІНФОРМАЦІЯ_1 з кафе та готелем) за адресою: АДРЕСА_3 (п.1.1 договору).
Також 13.09.2017 були складені акти про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи.
За результатами проведеної експертизи складені акти експертизи лічильна газу від 14.09.2017 №185 та №186.
19.09.2017 комісією АТ Луганськгаз з розгляду актів про порушення розглянуті акти про порушення від 13.09.2017 №245 та №246 та прийняті рішення про затвердження актів про порушення, які оформлені протоколами засідання комісії від 19.09.2017 №492 та №493.
За результатами розгляду актів про порушення АТ «Луганськгаз» проведено донарахування необлікованих об`ємів спожитого природного газу відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Згідно з актом-разрахунком (а.с.41 т.1) вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу становить 79 707 грн 67 коп.
20.11.2017 між АТ Луганськгаз (кредитор) в особі начальника служби обліку газу Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства Барабашова Є.А., який діє на підставі довіреності від 21.06.2007 №60 з однієї сторони, і ФОП Смолієм О.В. (боржник) в особі Мірошниченка Андрія Георгійовича, який діє на підставі довіреності, з другої сторони, укладено договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення №245 та №246, відповідно до п.1.1 якого, боржник бере на себе зобов`язання погасити наявну заборгованість з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246, яка виникла у результаті виявлення прихованих заходів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ в розмірі 79 707 грн 67 коп., відповідно до графіку передбаченому п.1.2 договору.
У п.1.2 договору сторони передбачили графік погашення заборгованості з оплати заборгованості в розмірі 79 707 грн 67 коп.
Цей договір набуває чинності з дати підписання та відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2017 та діє до 01.05.2019, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.4.1 договору).
Як зазначив позивач, ФОП Смолієм О.В. довіреністю від 20.11.2017 №2 уповноважено Мірошниченка Андрія Георгійовича представляти інтереси ФОП Смолія О.В. у Сєвєродонецькому МРУЕГГ ПАТ «Луганськгаз»: підписувати документи, акти та договори, а також отримувати від них відповіді на будь-які питання, отримувати документи, акти, засоби обліку.
Згідно виписки по рахунку від 04.12.2017 АТ Луганськгаз надійшла оплата на суму 4 428 грн 20 коп. Призначення платежу: договір №1027 за експлуатацію газового господарства; ФОП Смолій О.В.
Згідно виписки по рахунку від 03.01.2018 АТ Луганськгаз надійшла оплата на суму 4 428 грн 20 коп. Призначення платежу: оплата штрафу за договором №1027, акт правопорушення від 13.09.2017 №245 та № 246; ФОП Смолій О.В.
Згідно виписки по рахунку від 07.08.2018 АТ Луганськгаз надійшла оплата на суму 4 428 грн 20 коп. Призначення платежу: оплата штрафу за договором №1027, акт правопорушення від 13.09.2017 №245 та № 246; ФОП Смолій О.В.
З огляду на викладене заборгованість за несанкціонований відбір газу з ГРМ складає 68 851 грн 27 коп.
Указані обставини стали підставою для звернення позивача з первісним позовом до суду.
Відносно вимог первісного позову про стягнення заборгованості в сумі 68 851 грн 27 коп. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Предметом спору є об`єкт спірних взаємовідносин щодо яких виник спір між позивачем та відповідачем, певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. В даному випадку предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення боргу за договором від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків.
Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такими обставинами є певні юридичні факти, які тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Отже, підставу позову складають дві складові: юридична та фактична. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову дозволяє визначити межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. В даному випадку підставами позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків, а правовою складовою підстав позову є посилання позивача на положення ст.ст.207, 509, 510, 526, 610 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174, 175, 180, 193 Господарського кодексу України.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
При цьому, суд наділений повноваженнями для надання оцінки правовідносинам сторін в межах заявлених вимог, та не має права змінювати позовні вимоги та виходити за їх межі за відсутності для цього відповідних підстав.
Як зазначив позивач, у результаті несанкціонованого втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильна газу), за результатами розгляду актів про порушення від 13.09.2017 №245 та № 246 АТ Луганськгаз проведено донарахування необлікованих об`ємів спожитого природного газу відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем у сумі 79 707 грн 67 коп., яка, на думку суду, за своєю правовою природою є збитками, що виключає можливість застосування законодавства, яке регулює договірні відносини.
Проте, з укладенням 20.11.2017 між АТ Луганськгаз та ФОП Смолієм О.В. договору №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків правовідносини сторін набули договірного характеру.
Про це також свідчить те, що визначаючи суму позову в розмірі 68 851 грн 27 коп., позивач виходить з того, що між сторонами укладено договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків, яким визначено інші строки сплати заборгованості, та те, що відбулось часткове погашення суми заборгованості.
Крім того, відповідно до довідки від 03.09.2020 №05-23-06/303 (а.с.47 т.1) у бухгалтерському обліку позивача заборгованість у сумі 68 851 грн 27 коп. рахується як договірна.
На підставі викладеного судом відхиляються посилання позивача на недоговірний характер спірних правовідносин.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як уже зазначалось судом, 20.11.2017 між АТ Луганськгаз та ФОП Смолієм О.В. укладено договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення №245 та №246, відповідно до п.1.1 якого, боржник бере на себе зобов`язання погасити наявну заборгованість з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246, яка виникла у результаті виявлення прихованих заходів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ в розмірі 79 707 грн 67 коп., відповідно до графіку передбаченому п.1.2 договору.
У п.1.2 договору сторони передбачили графік погашення заборгованості з оплати заборгованості в розмірі 79 707 грн 67 коп.
Цей договір набуває чинності з дати підписання та відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2017 та діє до 01.05.2019, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.4.1 договору).
Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У відповідності до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами 1-3, 5 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11 роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Заперечуючи проти укладеного договору №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення №245 та №246, ФОП Смолій О.В. звернувся з зустрічною позовною заявою про визнання вказаного договору недійсним.
Зазначив, що довіреність від 20.11.2017 №2 він не видавав, на ній міститься не його підпис, та не доручав Мірошниченку Андрію Георгійовичу бути його представником у відносинах з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз".
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно з ч.1 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
З метою вирішення питання щодо належності ФОП Смолію О.В. підпису, виконаному на довіреності від 20.11.2017 №2, судом за клопотанням відповідача у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, про що поставлено ухвалу від 28.12.2020.
Відповідно до висновку експерта від 23.03.2021 №610 встановлено, що підпис від імені Смолія О.В. в довіреності від 20.11.2017 вих.№2 (т.1, а.с.180), в рядку «ФОП Смолій О.В», - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою (т.2, а.с.108).
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Відповідно до ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Отже, судом досліджено висновок експертів та встановлено відсутність підстав для його неприйняття як належного доказу, який стосується предмету доказування у справі.
Суд зауважує, що у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Суд бере до уваги, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Таким чином, наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутності повноважень у Мірошниченка Андрія Георгійовича представляти інтереси ФОП Смолія О.В., оскільки підпис на довіреності від 20.11.2017 №2 не належить ОСОБА_2 .
Відтак, Мірошниченко Андрій Георгійович, укладаючи 20.11.2017 від імені ФОП Смолія О.В. договір №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246, не був уповноваженою особою на укладення зазначеного договору, а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсним.
Отже зустрічний позов про визнання недійсним договору від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
З огляду на визнання договору від 20.11.2017 №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків недійсним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості у сумі 68 851 грн 27 коп. за вказаним договором.
Відносно доводів позивача про те, що відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості за договором №1028 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актами про порушення від 13.09.2017 №245 та №246 суд зазначає наступне.
Згідно з довідкою від 03.09.2020 №05-23-06/303 (а.с.47 т.1) та банківськими виписками по рахунку позивача за 04.12.2017 (а.с.139-140 т.1), за 03.01.2018 (а.с.141-142 т.1), за 07.08.2018 (а.с.143 т.1) 04.12.2017 та 03.01.2018 відбулись оплати в сумі 4 428 грн 20 коп. кожна, а 07.08.2018 2 000 грн 00 коп. з призначенням платежу «оплата штрафу за договором №1027, акт правопорушення від 13.09.2017 №245 та № 246; ФОП Смолій О.В.».
Позивачем належних доказів того, що рахунок, з якого відбулась сплата указаних грошових коштів, належить ФОП Смолію О.В. суду не надано.
При цьому ФОП Смолій О.В., заперечуючи проти здійснення ним указаних оплат, надав заключні банківські виписки з відкритого ним рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 (а.с.159 т.1), за період з 01.01.2018 по 31.01.2018 (а.с.160 т.1), за період з 01.08.2018 по 31.08.2018 (а.с.161 т.1), з яких вбачається, що 04.12.2017, 03.01.2018 та 07.08.2018 оплати у вказаних позивачем сумах ФОП Смолієм О.В. у визначені дати не проводились.
Відтак, судом відхиляються вказані доводи позивача як необґрунтовані.
З приводу висвітлення всіх доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судовий збір за первісним позовом у сумі 2 102 грн 00 коп. з огляду на відмову у задоволенні позову покладається на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства згідно зі ст.129 ГПК України.
Судовий збір за зустрічним позовом у сумі 2 102 грн 00 коп. з огляду на його задоволення покладається на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства згідно зі ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд
1. У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства до Фізичної - особи підприємця Смолія Олександра Володимировича про стягнення 68 851 грн 27 коп. відмовити повністю.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за первісним позовом віднести на позивача.
3. Зустрічний позов Фізичної - особи підприємця Смолія Олександра Володимировича до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Луганськгаз в особі філії Сєвєродонецького міжрайонного управління по експлуатації газового господарства про визнання договору від 20.11.2017 №1028 недійсним задовольнити повністю
Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 пп.17 ч.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 09.07.2021

Суддя Т.В. Косенко