ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" липня 2021 р. Cправа № 902/1706/13(902/658/21)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали

за позовом: Арбітражного керуючого Микитьона Віктора Васильовича в інтересах банкрута - ФОП Бойдаченка Антона Павловича

до: ОСОБА_1

про витребування майна

в межах справи № 902/1706/13

за заявою: Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

до: Фізичної особи-підприємця Бойдаченко Антона Павловича

про банкрутство

представники сторін не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Тісецький С.С.) перебуває справа № 902/1706/13 за заявою АТ "ОТП Банк" про банкрутство ФОП Бойдаченка А.П..

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

23.06.2021 року від ліквідатора ФОП Бойдаченка А.П. - арбітражного керуючого Микитьона В.В. до суду надійшла позовна заява б/н від 07.05.2021 року (вх. № 01-36/519/21) до ОСОБА_1 про витребування майна, у межах зазначеної вище справи.

Разом з тим, суддя Тісецький С.С. з 22.06.2021 року по 25.06.2021 року перебував у відпустці.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 23.06.2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл згаданої позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1706/13(902/658/21), за результатами якого дану позовну заяву розподілено судді Лабунській Т.І..

Відповідно до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 ГПК України, 24.06.2021 року судом (суддя Лабунська Т.І.) було здійснено запит до відповідного органу реєстрації щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - гр. ОСОБА_1 ..

При цьому, в прохальній частині позовної заяви також міститься клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року призначено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, що міститься в прохальній частині позовної заяви ліквідатора ФОП Бойдаченка А.П. - арбітражного керуючого Микитьона В.В. б/н від 07.05.2021 року (вх.№ 01-36/519/21) до розгляду в судовому засіданні на 01.07.2021 року о 10:30 год..

Водночас, 29.06.2021 року суддя Тісецький С.С., приступив до роботи.

Також, на підставі заяви судді Лабунської Т.І. від 29.06.2021 року та розпорядження в.о. керівника апарату суду від 29.06.2021 року, здійснено повторний автоматизований розподіл згаданої вище позовної заяви, за результатами якого згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, дану позовну заяву розподілено судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 30.06.2021 року прийнято до провадження позовну заяву ліквідатора ФОП Бойдаченка А.П. - арбітражного керуючого Микитьона В.В. б/н від 07.05.2021 року (вх. № 01-36/519/21) до ОСОБА_1 про витребування майна, в т.ч. клопотання про забезпечення позову, яке міститься у прохальній частині цієї позовної заяви, у межах справи № 902/1706/13.

На визначену дату - 01.07.2021 року представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Водночас, судом встановлено, що вищевказана ухвала суду від 24.06.2021 року була надіслана Боржнику та Відповідачу 24.06.2021 р., а також 25.06.2021 р. на електронні поштові адреси арбітражного керуючого Микитьона В.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними відмітками на ухвалі.

Слід зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи належним чином про час і місце розгляду судової справи.

Крім того, судом встановлено, що 01.07.2021 року на електронну поштову адресу суду від арбітражного керуючого Микитьона В.В. надійшло клопотання б/н від 30.06.2021 року про участь у судовому засіданні 01.07.2021 року по справі № 902/1706/13(902/658/21) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За приписами ч. 1 ч. 2 ст. 197 ГПК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 року № 540-ІХ), учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до пункту 10 частини першої статті 152, частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Державна судова адміністрація України наказом від 23.04.2020 року № 196, затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду (далі - Порядок).

За змістом пунктів 2-4 розділу ІІІ Порядку, рішення про можливість підтвердити особу учасника справи, що не має електронного підпису, а також рішення про обрання Системи, що буде використана для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, приймається Головуючим суддею, у провадженні якого знаходиться справа.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зразок якої наведено в додатку 2 до цього Порядку, не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Копія заяви в той самий строк надсилається учасником, що подав заяву, іншим учасникам справи.

Враховуючи те, що вищевказане клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, надійшло до суду у день судового засідання та останнє не містить доказів його надсилання іншим учасникам справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Разом з тим, суд, оглянувши матеріали позову, дійшов висновку про можливість розгляду, заявленого у позовній заяві клопотання про забезпечення позову.

Суд, розглянувши відповідне клопотання та дослідивши надані докази, встановив наступне.

За змістом позовної заяви, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що спірне майно вибуло з власності позивача поза його волею та наразі перебуває у власності відповідача, є велика ймовірність його подальшого перепродажу чи будь-якого іншого відчуження на користь третіх осіб, що повністю унеможливить як задоволення судом даного позову (оскільки на момент прийняття рішення власником спірного майна вже може стати не відповідач, а інша третя особа) так і виконання судового рішення, оскільки відповідач по суті вже не буде власником.

Крім того, спірні об`єкти нерухомого майна за весь час процедури банкрутства постійно та неодноразово незаконно відчужувались з метою виведення їх з-під процедури банкрутства, доказами чого є ухвала Господарського суду Вінницької області від 05.08.2015 року у справі № 902/1706/13, заочне рішення Вінницького міського суду від 21.06.2016 р. по справі № 127/5621/16-ц та нові договори купівлі-продажу від 19.02.2021 р., посвідчені приватним нотаріусом Терещенко В.В., що свідчить про факти неодноразового перепродажу належних боржнику об`єктів нерухомого майна з метою виведення їх з ліквідаційної маси боржника для уникнення їх продажу в процедурі банкрутства.

У разі ж подальшого перепродажу спірних об`єктів нерухомого майна, відновлення втрачених майнових прав банкрута буде взагалі неможливим, оскільки наступні набувачі спірного нерухомого майна будуть наполягати на добросовісності набуття права власності, що може невідворотно призвести до повної неможливості захисту прав та інтересів боржника та кредиторів у справі про банкрутство № 902/1706/13, адже позивач буде позбавлений можливості використати такий спосіб захисту цивільних прав як витребування майна з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача в силу особливостей ст.388 ЦК України.

При цьому, невжиття заходів забезпечення позову може нівелювати можливість ефективного захисту та поновлення прав позивача.

На підставі викладеного, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме :

- номер 01 - житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 ;

- номер 01 - земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0023.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов до наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, передбачається, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 902/858/15, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 910/1986/19).

Саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову дозволить дійти до висновку про наявність обґрунтованого припущення, що майно яке знаходиться у відповідача на момент виконання рішення може зменшитись чи зникнути.

Також колегія суддів суду касаційної інстанції зазначила, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Як встановлено судом, предметом поданого позову є витребування від Відповідача - Тихолаз Наталії Анатоліївни у власність Боржника - Бойдаченка Антона Павловича, житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 та земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Поряд з цим, постановою Господарського суду Вінницької області від 10.01.2014 р. у справі № 902/1706/13, Фізичну особу-підприємця Бойдаченка А.П. було визнано банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.08.2015 р. у справі №902/1706/13 визнано, зокрема, недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений 11.01.2014 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Курановою О.О. та зареєстрований в реєстрі № 30 та договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений 11.01.2014 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Курановою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 31.

Також, заочним рішенням Вінницького міського суду від 21.06.2016 р. у справі №127/5621/16-ц було витребувано від наступного набувача майна - ОСОБА_2 у власність банкрута Бойдаченка А.П, земельну ділянку, кадастровий номер :01:010:0023, площею 0,0793 га, за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 305,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2017 р. заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р, у справі № 127/5621/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким: у задоволені позову арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича про витребування майна відмовлено.

В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.08.2018 р. у справі № 127/5621/16-ц, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2017 р. скасовано, а заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р. залишено в силі.

У вищевказаній постанові Верховного Суду зазначено, що розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що останній власник спірного майна, яке належало ФОП Бойдачепку А.П., ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем, оскільки є рідним сином Бойдаченка А.П. , а тому знав чи міг знати про процедуру банкрутства ФОП Бойдаченка А.П. та необхідність включення такого майна до ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів.

Однак, як встановлено арбітражним керуючим в ході здійснення ліквідаційної процедури, вищевказані об`єкти нерухомого майна належні банкруту за адресою : АДРЕСА_1 були відчужені 19.02.2021 р., поза волею власника (банкрута) та без відома арбітражного керуючого іншій особі.

Так, зокрема, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 251161657 від 02.04.2021 р., житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 305,1 кв.м. разом з надвірними спорудами був проданий громадянці ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, серія та номер: 298, виданий 19.02.2021, видавник: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В..

Також, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 251159627 від 02.04.2021 р. земельна ділянка, КН № :01:010:0023 за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 0,0793 га була продана громадянці Тихолаз Наталії Анатоліївні за договором купівлі-продажу, серія та номер: 299, виданий 19.02.2021, видавник: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В..

Водночас, у позові повідомлено, що ні банкрут - Бойдаченко Антон Павлович особисто, ні арбітражний керуючий, який призначений ліквідатором банкрута не відчужували та не укладали з ОСОБА_4 вищевказаних договорів.

Суд звертає увагу на те, що у випадку задоволення вищевказаної позовної заяви арбітражного керуючого Микитьона Віктора Васильовича в інтересах банкрута - ФОП Бойдаченка Антона Павловича до ОСОБА_1 про витребування майна, витребуване майно підлягатиме поверненню та включенню до ліквідаційної маси банкрута для погашення грошових вимог кредиторів та реалізації мети ліквідаційної процедури у справі № 902/1706/13.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини, про які зазначено арбітражним керуючим у позовній заяві та які віднайшли своє підтвердження в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 05.08.2015 р. у справі № 902/1706/13, заочному рішенні Вінницького міського суду від 21.06.2016 р. у справі № 127/5621/16-ц, Інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, існує вірогідність того, що зважаючи на те яким чином ОСОБА_1 набула у власність майно, а також з урахуванням дій, які вчинялися з метою відчуження спірного майна в процедурі банкрутства, в ході вирішення спору житловий будинок та земельна ділянка можуть бути відчужені іншим особам, а відтак у разі задоволення позову наведене призведе до неможливості виконання судового рішення, ухваленого за результатами вирішення спору, унеможливить або істотно ускладнить повернення майна в ліквідаційну масу банкрута.

Таким чином, судове рішення прийняте за результатами розгляду згаданого вище позову може вплинути на подальший хід процедури банкрутства у справі № 902/1706/13 та беручи до уваги можливість відчуження вказаного нерухомого майна Відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Принагідно, слід зазначити, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів Відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо можливості відчуження нерухомого майна, наявного у Відповідача, що дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у Відповідача вказаної земельної ділянки та житлового будинку.

Таким чином, на переконання суду, вжиті заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 18, 73, 74, 76-80, 86, 136, 137, 140, 144, 232-236, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити клопотання арбітражного керуючого Микитьона Віктора Васильовича про вжиття заходів забезпечення позову, яке заявлено у позовній заяві б/н від 07.05.2021 року (вх. № 01-36/519/21) до ОСОБА_1 про витребування майна.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме :

- номер 01 - житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01;

- номер 01 - земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

3. В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України дана ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

4. Стягувачем за ухвалою є Арбітражний керуючий Микитьон Віктор Васильович ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в інтересах банкрута - ФОП Бойдаченка Антона Павловича.

5. Боржником за ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий).

6. Ухвалу засвідчену підписом судді та гербовою печаткою суду надіслати арбітражному керуючому Микитьону В.В. рекомендованим листом - для пред`явлення до виконання.

7. Копію ухвали надіслати іншим учасникам справи згідно переліку рекомендованим листом та на електронні поштові адреси арбітражного керуючого Микитьона В.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана суддею та набирає законної сили - 02.07.2021 року.

Згідно ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - Арбітражному керуючому Микитьону В.В. ( АДРЕСА_2 );

3 - ФОП Бойдаченко А.П. ( АДРЕСА_4 );

4 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).