СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа № 8/471-23/1 (917/1564/20)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Овчаренко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Плеханов І.О., довіреність, адвокат

від відповідача 1: без участі відповідача;

від відповідача 2: В`юн Т.В., довіреність, положення, витяг;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», м. Полтава (вх. № 1009 П/1)

на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021, повне рішення складено 15.02.2021 (суддя Іванко Л.А.),

у справі № 8/471-23/1(917/1564/20)

за позовом Державного комунального житлово - експлуатаційного підприємства "Будівельник", м. Полтава,

до відповідача 1: Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича,м. Полтава,

відповідача 2: Полтавської обласної ради, м. Полтава,

третя особа з боку відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління майном обласної ради, м.Полтава

про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне житлово - експлуатаційне підприємство "Будівельник" звернулось до господарського суду Полтавської області із позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича, Полтавської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління майном обласної ради про:

- визнання протиправними дій Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- скасування рішення Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42018269 від 12.07.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101 (об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, загальна площа (кв.м): 1482,5; складова частина об`єкта нерухомого майна: адміністративна будівля, А-3, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м.Полтава, провулок Шкільний, буд.6.

Розгляд заявленого позову здійснено судом в межах справи № 8/471-23/1 про банкрутство ДК ЖЕП «Будівельник» (провадження у якій відкрито ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.08.2002).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1(917/1564/20) у задоволенні позову Державного комунального житлово - експлуатаційного підприємства "Будівельник" відмовлено повністю.

Рішення мотивовано недоведеністю позивачем заявлених вимог, відсутністю доказів порушення прав позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне комунальне житлово - експлуатаційне підприємство "Будівельник" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить поновити строк на оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1(917/1564/20); скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1(917/1564/20) повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю; визнати протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42018269 від 12.07.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101 (об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, загальна площа (кв.м): 1482,5; складова частина об`єкта нерухомого майна: адміністративна будівля, А-3, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м.Полтава, провулок Шкільний, буд.6.

Апелянт вважає, що висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зауважує на помилковості посилання суду, що документом, який підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданим органом місцевого самоврядування у разі державної реєстрації права комунальної власності є рішення 18-ї сесії 23-го скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001, адже вказане рішення передбачає передачу спірного приміщення з балансу ДК ЖЕП «Будівельник» на баланс Управління майном обласної ради або зміну бухгалтерського обліку без визначення підстав знаходження вказаного майна у власності (володінні) будь-яких суб`єктів, в т.ч. Полтавської обласної ради або відповідної територіальної громади.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову внаслідок відсутності доказів оскарження, визнання незаконним чи скасування рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001р. «Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області» вважає хибним, зазначаючи, що вказане рішення не порушує права апелянта на господарське відання щодо адміністративної будівлі за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, буд. 4(6).

Наполягає, що вказане рішення Полтавської обласної ради не є правовстановлюючим документом, на підставі якого можливе здійснення державної реєстрації прав власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна комунальної власності, що свідчить про здійснення державним реєстратором реєстрації прав на спірне нежитлове приміщення без відповідних правових підстав. Рішенням державного реєстратора, яким оформлено право власності на майно за територіальною громадою, безпідставно скасовано право повного господарського відання апелянта на нерухоме майно, чим порушено права позивача.

Висновок суду, що вимога про скасування рішення державного реєстратора має похідний характер від вимоги про визнання права власності та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб вважає помилковим, адже апелянт може оскаржити в порядку господарського судочинства рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права, прийняті за заявою третьої особи, навіть якщо предметом перевірки є виключно публічно-владні управлінські функції.

Наполягає, що реєстрація права власності на нерухоме майно за територіальною громадою, як факт відчуження такого майна, яке належало банкруту на праві повного господарського відання безпосередньо порушує як права апелянта, так і права інших осіб (зокрема, кредиторів позивача), задоволення вимог яких повинно відбуватись виключно за рахунок майнових активів боржника, здійснено відповідачем 1 з метою спрямування на ухилення від сплати боргів кредиторами позивача за допомогою пільг процедури банкрутства та свідчить про умисне виведення майна позивача з ліквідаційної маси.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 апеляційну скаргу Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1(917/1564/20) залишено без руху.

За результатами усунення недоліків, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», м. Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1(917/1564/20); встановлено строк для подання іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу в порядку, визначеному статтею 263 Господарського процесуального кодексу України.

Полтавська обласна рада проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві; просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає помилковим висновок апелянта, що рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 «Про приймання передачу майна спільної власності територіальних громад області», згідно з яким передано в межах спільної власності територіальних громад області з балансу ЖЕП «Будівельник» на баланс Управління майном обласної ради нерухоме майно за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний,6, не підпадає під жоден з визначених ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документів, на підставі яких може проводитися державна реєстрація права власності та інших речових прав, адже вказане рішення встановлює беззаперечний факт перебування даного об`єкта в спільній власності територіальних громад області.

Наполягає, що апелянтом не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76,77 ГПК України порушення його прав, не надано також і доказів протиправності дій та рішення державного реєстратора.

Управління майном обласної ради у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ДК ЖЕП «Будівельник» без задоволення. Наголошує, що ДК ЖЕП «Будівельник» та усе його майно на момент прийняття рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 перебували в обласній комунальній власності. Приймаючи рішення про передачу майна в межах спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області з володіння і користування ДК ЖЕП «Будівельник» у володіння і користування Управління майном обласної ради, Полтавська обласна рада реалізовувала саме правомочності власника щодо розпорядження належним їй майном. Отже, вказане рішення Полтавської обласної ради підтверджує факт перебування нерухомого майна за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4(6) у спільній власності територіальних громад області. Позивачем не надано до суду доказів оскарження, визнання незаконним рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001; не доведено та не підтверджено відповідними доказами протиправність дій державного реєстратора.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 розгляд апеляційної скарги Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», м. Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1(917/1564/20) призначено на 10.06.2021 о 12:00.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 розгляд апеляційної скарги ДК ЖЕП «Будівельник» на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1 (917/1564/20) відкладено на 29.06.2021 о 12:00.

До Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Кругового С.В., який просить справу за позовом Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», призначену на 29.06.2021 розглядати без його участі.

Представник апелянта у судових засіданнях підтримував доводи та вимоги апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1 (917/1564/20) скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Полтавської обласної ради проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи не скористалися правом участі представника у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Явка представників учасників справи не визнавалася судом обов`язковою. Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України участь представника у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

За положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та другого відповідача, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.1992 № 577 "Про передачу майна, яке перебуває у загальнодержавній власності, до комунальної власності областей та м. Севастополя, Полтавське управління житлово-комунального господарства, у складі корпорації Укрбуд, передано до комунальної власності Полтавської області.

Наказом Управління майном Полтавської обласної державної адміністрації від 04.07.1997 року № 56, у зв`язку зі зміною назви управління житлово-комунального господарства на Державне комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Будівельник" затверджено Статут цього підприємства, у загальному розділі якого зазначено, що державне комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» засноване на обласній комунальній власності і є правонаступником Полтавського управління житлово-комунального господарства.

Майно підприємства становлять основні фонди та обігові кошти, а також цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства є державною власністю; власник майна- Полтавська обласна рада. Орган управління майном управління майном області Полтавської обласної державної адміністрації. Майно закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання (п.п.4.1,4.2. Статуту ДКЖЕП "Будівельник").

Згідно даних, що містяться у довідці Полтавського обласного управління статистики № 25/3355 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Державне комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» має організаційно-правову форму господарювання державне комунальне підприємство, форма власності комунальна.

Відповідно до ст.60 «Право комунальної власності» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Рішенням вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 року "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області" встановлено передати у межах спільної власності територіальних громад області згідно з додатком 3:

- з балансу житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" на баланс управління майном обласної ради адмінбудинок за адресою: м.Полтава, пров. Шкільний, 4.

Наведене рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 є чинним, доказів оскарження у судовому порядку та визнання його незаконним (недійсним) позивачем до справи не надано.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

На виконання пункту 6 рішення Полтавської обласної ради вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання від 12.07.2001 «Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області» створено комісію з питань передачі об`єктів, до якої входили відповідальні особи Управління майном обласної ради та Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник».

За актом приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області адмінбудинку житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», затвердженим Головою Полтавської обласної ради 01.10.2001 року, в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області на баланс Управління майном передано - адміністративну будівлю за адресою м. Полтава, пров.Шкільний,4, акт обстеження, технічну документацію (техно-робочий проект 3 книги), наказ по інвентаризації майна ( 4 прим.), розподільчий баланс (4 прим), тощо.

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради «Про питання постійного користування земельними ділянками» від 22.12.2017, земельній ділянці площею 0,1553 га для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі за адресою: пров. Шкільний, 4 та об`єкту нерухомого майна, що знаходиться на ній присвоєно нову адресу- пров. Шкільний, 6.

За результатами звернення Управління майном Полтавської обласної ради, державним реєстратором Круговим Сергієм Вікторовичем 06.07.2018 внесено запис № 27003693 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на адміністративну будівлю А-3, по провулку Шкільний, будинок 6, м.Полтава, за територіальною громадою сіл, селищ і міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, форма власності комунальна. Підстава реєстрації - рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001; підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 42018269 від 12.07.2018, Круговий С.В., комунальне підприємство «Реєстратор» Полтавської обласної ради.

У вересні 2020 позивач звернувся до господарського суду із цим позовом про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, наполягаючи на порушенні прав та охоронюваних законом інтересів позивача, внаслідок чого його було позбавлено можливості використання адмінбудинку у своїй господарській діяльності і отримання прибутку від передання його в оренду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарським судом Полтавської області зазначено про недоведеність та не підтвердження позивачем належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України, порушення прав позивача та протиправності дій державного реєстратора.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

За положеннями ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Під захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника

Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відтак на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, а тому потребують захисту.

Відповідно до ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.4 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( ч.2 ст.18 наведеного Закону.)

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі-Порядок № 1127).

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації (п. 18 Порядку № 1127).

Відповідно до п.44 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); 3) документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); 4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Згідно з п. 6 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Як зазначено державним реєстратором та Полтавською обласною радою у відзивах на позовну заяву, державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Полтава, провулок Шкільний, 6 за територіальною громадою сіл, селищ і міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради здійснено на підставі поданих документів (що додані до справи), а саме: рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 року Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області; акту приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області адмінбудинку від 01.10.2001р; довідки ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор від 21.06.2016 № 5195; довідки Фонду Державного майна України від 06.06.2018 № 05-104-2107; довідки управління майном Полтавської обласної ради від 04.07.2018 № 998/02; витягу з рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 22.12.2017 Про питання постійного користування земельними ділянками; технічного паспорту на громадський будинок (адміністративна будівля) від 14.06.2018р.

Звертаючись до суду з позовом, позивач заперечує правомірність державної реєстрації, вважаючи, що майно не належить до комунальної власності. При цьому, посилається на рішення господарського суду Полтавської області від 23.07.2004р. у справі № 8/172, яким встановлено, що закріплене за ЖЕП „Будівельник" житло належить до державної власності.

Разом з цим, позивачем не зазначено, що рішення господарського суду Полтавської області від 23.07.2004 р. у справі № 8/172 скасоване рішенням господарського суду Полтавської області від 03.08.2007 року внаслідок його перегляду за нововиявленими обставинами.

03.10.2007 року Господарським судом Полтавської області було прийнято додаткове рішення у справі № 8/172, яким визначено перелік нерухомого майна - вбудовано-прибудованих приміщень, які належать до комунальної форми власності в особі територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, та знаходяться у повному господарському віданні Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства Будівельник. До вказаного переліку не включено адміністративну будівлю за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4 (після зміни адреси - пров. Шкільний, 6), у зв`язку з передачею її рішенням вісімнадцятої сесії обласної ради двадцять третього скликання від 12.07.2001 Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області з балансу житлово-експлуатаційного підприємства Будівельник на баланс Управління майном обласної ради.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єкти таких прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом ( ст.11 наведеного Закону).

Позивачем не доведено та не підтверджено належним та допустимими доказами, у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, протиправність дій та рішення державного реєстратора.

Як вірно зазначено судом першої інстанції державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції Закону України від 05.12.2019 № 340-ІХ) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Обов`язковою умовою для задоволення позову є доведення позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме з боку відповідача, та доведеність протиправності дій чи бездіяльності відповідача, що стали причиною порушення прав особи, яка звернулася за їх захистом до суду.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення державним реєстратором його прав на нерухоме майно, адміністративну будівлю за адресою м. Полтава, пров.Шкільний,4(6), яке ще у 2001 році на підставі рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 «Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області» та за актом приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області адмінбудинку житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», передано комісією за участю представників позивача, з балансу КП ЖЕП «Будівельник» на баланс Управління майном разом з технічною документацією, розподільчим балансом, тощо.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту порушення його права внаслідок дій та рішення державного реєстратора, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Твердження апелянта про невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1 (917/1564/20).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» на рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1 (917/1564/20) - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2021(повне рішення складено 15.02.2021) у справі №8/471-23/1 (917/1564/20) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.07.2021

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук