УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

01.07.2021Справа № 910/10429/21

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить Орендному підприємству Ужгородський коньячний завод (ідентифікаційний код 00412122).

У поданій заяві заявник зазначає, що має намір звернутись до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк», Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод, треті особа - Приватний нотаріус УМНО Дроботя Аліса Віталіївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Латуж», Товариство з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч-Уж», Національний банк України з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (похідна вимога).

За поясненнями заявника спільно із ОСОБА_2 він є власником опосередкованої участі у розмірі 100% статутного капіталу АТ «Комерційний інвестиційний банк» через ТОВ «Латуж», ТОВ «Плодоовоч-Уж» та ОП Ужгородський коньячний завод.

Як зазначає заявник 30.03.2020 АТ «Комерційний інвестиційний банк» уклав із одним із своїх акціонерів - ОП Ужгородський коньячний завод, де керівником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу, на підставі якого за заниженою ціною (ціною, яка не є ринковою) на користь ОП Ужгородський коньячний завод був відчужений об`єкт нерухомості.

Заявник посилається на те, що ціна за якою був проданий об`єкт нерухомості, становить 27958365,60 грн, що суттєво нижче ринкової, відтак заявник вважає, що ціна за якою банк продав пов`язаній особі об`єкт нерухомості вочевидь не є ринковою, а умови договору купівлі-продажу не є поточними ринковими умовами.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами заявник просить суд накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 683,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), власником якого є Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод (ідентифікаційний код 00412122, м. Ужгород, Закарпатська обл., вул. Тімірязєва, 19).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на думку останнього існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову, значно ускладнить виконання рішення суду, у разі задоволення майбутнього позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, суд зазначає, що заявник не вказав у зазначеній заяві у чому саме полягає загроза реальному виконанню рішення суду про визнання недійсним договору, у разі задоволення позову, без вжиття заходів з його забезпечення, адже рішення суду про визнання договору недійсним не потребує вчинення будь-яких дій з його виконання, що свідчить про відсутність необхідного зв`язку між даним заходом і предметом позовної вимоги.

Суд зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутись до суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1051 грн за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 01.07.2021.

Суддя Я.В. Маринченко