ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/8482/18 (910/4866/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від ТОВ "Білд коммерс групп" Коржової О.Ю.,

від ПрАТ "Сіріус-буд" арбітражного керуючого Беркута М.С. (ліквідатор),

від ТОВ "Фінансова компанія "Вельвічія"- Зимненка Є.В.,

від Міністерства юстиції України- Мазура Г.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.06.2021 (повний текст складений 08.06.2021, суддя Івченко А.М.)

у справі № 910/8482/18(910/4866/21)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" в особі ліквідатора банкрута Беркута Максима Сергійовича

до 1. Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

2. Державного підприємства "Сетам",

3. ОСОБА_1 ,

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна,

про визнання недійсними результатів електронних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна, витребування з незаконного володіння нерухомого майна, визнання права власності

в межах справи №910/8482/18

за заявою Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8482/18(910/4866/21) задоволено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" в особі ліквідатора банкрута Беркута Максима Сергійовича; визнано недійсними результати електронних торгів за лотом № 209561 з реалізації нерухомого майна нежитловий будинок - універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1" (літера А), загальною площею 16 175,30 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом від 05.05.2017 №254401; визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №51446996/20 від 18.05.2017, затверджений 18.05.2017 заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України І.І. Ярушевською; визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 24.05.2017, серія та номер 476 видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною; витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд Коммерс Груп" на користь Приватного акціонерного товариства "Сіріус-Буд" нерухоме майно, а саме: універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1" (літера А), загальною площею 20360 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за Приватним акціонерним товариством "Сіріус-Буд" право власності на наступне нерухоме майно: нежитловий будинок - універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 20 360 кв. м.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора ПрАТ "Сіріус-буд" арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2021 зобов`язано Господарський суд міста Києва невідкладно надіслати Північному апеляційному господарському суду матеріали справи №910/8482/18(910/4866/21).

09.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8482/18(910/4866/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп", розгляд справи №910/8482/18(910/4866/21) призначено на 22.06.2021, зупинено дію ухвали Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 до закінчення апеляційного провадження у справі № 910/8482/18 (910/4866/21) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп".

15.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп" подало доповнення до апеляційної скарги з урахуванням висновків суду першої інстанції, викладених у повному тексті ухвали Господарського суду міста Києва від 02.06.2021.

18.06.2021 Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" в особі ліквідатора банкрута Беркута Максима Сергійовича відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп" подав суду для огляду копію примірника газети "Київ на долонях" № 16 (976) від 25.04.2017, у якому розміщено оголошення ДП "Сетам" про проведення електронних торгів по лоту № 209561.

В судовому засіданні ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Беркут М.С. заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 02.06.2021 - без змін.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Вельвічія" в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 - без змін.

Представник Міністерства юстиції України в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2015 Господарським судом міста Києва на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 20.02.2015 по третейській справі №Д-1796/13 та ухвали Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 у справі № 910/10799/15 видано наказ про солідарне стягнення з Приватного виробничого підприємства "Сіріус" та Приватного акціонерного товариства "Сірус-буд" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" заборгованості за кредитним договором №К-2004187 від 14.12.2010 у розмірі 289 936 558,20 грн.

16.06.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51446996 щодо боржника - ПрАТ "Сіріус-Буд".

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано нерухоме майно боржника ПрАТ "Сіріус-Буд", а саме, нежитловий будинок - універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 16 175,30 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який було передано в іпотеку згідно із договором іпотеки №К-2004187 від 14.12.2010, укладеним між ПрАТ "Сіріус-Буд" та ПАТ "Дельта Банк".

Постановою державного виконавця від 25.08.2016 призначено Приватне підприємство "Консалтингова група "Арго-Експерт" суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні № 51446996.

30.11.2016 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернулось ПрАТ "Сіріус-Буд" із заявою про призначення суб`єкта оціночної діяльності, в обґрунтування якої останнє посилалось на те, що з метою уникнення невиправданого збільшення витрат виконавчого провадження, та з метою уникнення зменшення частини вимог стягувана, є необхідність в залученні іншого суб`єкта оціночної діяльності, а саме ТОВ "Прайм гранд" в особі експерта ОСОБА_3.

Постановою державного виконавця від 30.11.2016 було скасовано документ "Постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні", від 23.09.2016, що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні наказу № 910/10799/15, виданий 10.06.2015

30.11.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої ТОВ "Прайм гранд" в особі експерта ОСОБА_3 призначено експертом у виконавчому провадженні.

13.12.2016 державним виконавцем було отримано Звіт №1485718_05122016_886 від 05.12.2016 ТОВ "Прайм гранд" про проведення незалежної оцінки, у відповідності до якого ринкова вартість зазначеного нерухомого майна станом на 05.12.2016 становить 14799230,00 грн.

Про складення вищевказаного звіту було повідомлено сторін виконавчого провадження (ПрАТ "Сіріус-буд" та ПАТ "Дельта банк") листом від 20.12.2016 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів №254401 від 05.05.2017 переможцем електронних торгів за лотом №209561 з найвищою ціновою пропозицією у сумі 16550000,00 грн. став учасник №3 - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

18.05.2017 державним виконавцем складено акт №51446996/20 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого переможцем електронних торгів є ОСОБА_1 , яким сплачено вартість нерухомого майна на загальну суму 15722500,00 грн, які надійшли на рахунок Міністерства юстиції України в повному обсязі.

На підставі акта №51446996/20 про реалізацію предмета іпотеки переможцю торгів ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право власності № 476 від 24.05.2017 та зареєстровано право власності 24.05.2017, номер запису 20571327.

Наказом Фонду державного майна України № 1270 від 07.08.2017 позбавлено (анульовано) ОСОБА_3 спеціалізації 1.1 "Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них" з кваліфікаційного свідоцтва оцінювача НОМЕР_2, виданого 23.01.2016 Фондом державного майна України та ТОВ "Формула вартості" з дати видання цього наказу.

Наказом Фонду державного майна України № 1304 від 10.08.2017 анульовано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 11.04.2016 НОМЕР_3, виданий "Прайм гранд" (код 40214943).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час звернення ліквідатора із даним позовом, право власності на нежитловий будинок - Універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1" (літера А), загальною площею 20360 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп".

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/8482/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду міста Києва від 25.10.2018 визнано Приватне акціонерне товариство "Сіріус-буд" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 постанову Господарського суду міста Києва від 25.10.2018 скасовано, провадження у справі закрито.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.05.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 скасовано в частині закриття провадження, в іншій частині постанову залишено без змін.

Таким чином, з 02.10.2018 - з дня порушення провадження у справі про банкрутство Приватне акціонерне товариство "Сіріус-буд" перебуває в особливому правовому режимі та на його діяльність розповсюджувались норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а з 21.10.2019 - норми Кодексу України з процедур банкрутства, які є спеціальними та пріоритетними перед іншими актами цивільного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 заяву про заміну сторони правонаступником задоволено; замінено кредитора ПАТ "Дельта банк" на правонаступника ТОВ "Фінансова оферта"

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 замінено кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова оферта" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вельвічія" у справі № 910/8482/18 про банкрутство ПрАТ "Сіріус-Буд"; визнано кредитором у справі № 910/8482/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вельвічія" на суму 523070899,83 грн, з яких: 3842,00 грн - перша черга; 491333249,17 грн - четверта черга; 31733808,66 грн - шоста черга.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 призначено ліквідатором банкрута у справі № 910/8482/18 арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича.

Звертаючись у березні 2021 року із заявою про визнання недійсними результатів електронних торгів від 05.05.2017, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 18.05.2017, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 24.05.2017, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, визнання за банкрутом права власності на нерухоме майно, ліквідатор Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" арбітражний керуючий Беркут М.С. послався обставини про проведення торгів з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про виконавче провадження".

Так, ліквідатор, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 51446996 та матеріалами кримінального провадження №0000263 від 03.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, встановив, що проведена у виконавчому провадженні оцінка іпотечного майна була занижена в 15 разів від ринкової вартості та в 4 рази від балансової вартості предмета іпотеки, що підтверджено висновком експертизи у кримінальному проваджені.

Також, на підтвердження незаконності підготовки проведення спірних торгів, ліквідатор послався на порушення ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" та п. 5 розділу ІІІ Порядку від 29.09.2016, оскільки організатор торгів не здійснив публікацію оголошення про продаж предмета іпотеки, що призвело до зменшення кількості потенційних покупців, які могли б створити конкуренцію між учасниками та запропонувати вищу ціну лоту.

Окрім того, ліквідатор зазначив про відсутність належно сформованої заявки на реалізацію об`єкта нерухомості, яка має бути направлена державним виконавцем організатору торгів з метою формування лоту, що свідчить про недотримання посадовими особами Державної виконавчої служби та Державного підприємства "Сетам" своїх обов`язків, які покладені на них нормативно-правовими актами, що регулюють порядок примусової реалізації арештованого майна.

Ліквідатор також послався на відомості з кримінального провадження про використання невідомими особами несанкціонованого використання електронного ключа для розміщення оголошень про продаж майна в електронній системі Державного підприємства "Сетам" з метою його незаконного (прихованого) продажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, ліквідатор послався на ст. 387, 388, 392 Цивільного кодексу України та на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду України від 03.10.2011 у справі № 3-98гс11, у разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до положень статті 388 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи повністю заяву, погодився з доводами ліквідатора та встановив, що 05.05.2017 відбулися приховані прилюдні торги з продажу лоту №209561, а саме нежитлового будинку - універмагу "ІНФОРМАЦІЯ_1" (літера А), заг. пл. 16175,30 кв. м, за початковою ціною, що була нижче за ринкову, та визначена на підставі недійсного звіту про проведення незалежної оцінки вартості нежитлового будинку, складеного експертом ОСОБА_3. Такі обставини встановлені судом першої інстанції на підставі матеріалів кримінального провадження, що перебуває на стадії досудового розслідування.

Також, суд першої інстанції встановив, що в порушення Порядку від 29.09.2016 повідомлення про проведення прилюдних торгів не публікувалася організатором аукціону в двох місцевих друкованих засобах масової інформації, про що свідчить відповідь редакції газети "Урядовий кур`єр" на запит представників ТОВ "ФК "Вельвічія".

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що організатором прилюдних торгів не було виконано вимоги ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" та п.5 розділу III Тимчасового порядку, чим ДП "Сетам" зменшив можливість участі в торгах потенційних покупців, які могли б створити безпосередню конкуренцію іншим учасникам торгів та запропонувати вищу ціну лоту №209561, за яким на продаж виставлявся, предмет Іпотечного договору.

Також, суд першої інстанції погодився з доводами ліквідатора про відсутність належно сформованої заявки на реалізацію об`єкта нерухомості, яка мала б бути направлена державним виконавцем Мурихіним С.В. до ДП "Сетам", з метою подальшого формування лоту № 209561, який би виставлявся на прилюдні торги для реалізації даного предмета іпотеки законним шляхом. Зазначив також про відсутність необхідної інформації у розділах "Характеристика лоту" та "Інформація про лот" та у розділі "Інформація про лот" вказано про "Арешт рухомого майна - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 51446996, 14.07.2016, ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України", тоді як у виконавчому провадженні №51446996 відсутня постанова про арешт рухомого майна від 14.07.2016 року і універмаг "ІНФОРМАЦІЯ_1", належить до нерухомого майна.

З посиланням на матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції встановив, що розміщення оголошень щодо продажу майна на площадці "Сетам" здійснювалось невідомою особою із використанням електронного ключа Засенко І.В., яка перебувала на посаді фахівця відділу Державного підприємства "Сетам".

Відхиляючи доводи відповідачів, які ґрунтувались на обставинах, що встановлені при розгляді справи № 910/10136/17, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ліквідатора у даній справі має інші підстави, ніж ті, на якому ґрунтувались позовні вимоги у вказаній справі та вказав на різний склад сторін у справах.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійним результатів торгів як правочину, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на встановлений трирічний строк, що передував порушенню провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Сіріус-буд", що надає право на оскарження такого правочину, оскільки завдає збитків боржнику та його кредиторам, позаяк станом на дату торгів у боржника була заборгованість в розмірі понад 500 млн. грн перед ПАТ "Дельта банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Вельвічія".

Задовольняючи позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції дійшов висновку, що нерухоме майно, яке вибуло з володіння ПрАТ "Сіріус-буд" на підставі спірних прилюдних торгів, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Відтак існують підстави для його витребування згідно ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, оскільки прилюдні торги, на підставі яких спірне майно вибуло із власності боржника були проведені із грубим порушення законодавства та порядку, послідуючі власники майна не можуть вважатись добросовісними в розумінні Цивільного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 75 ГПК України).

Обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 75 ГПК України).

Колегія суддів встановила, що позовні вимоги ліквідатора банкрута ґрунтуються на твердженнях про порушення вимог законодавства, допущених державним виконавцем та організатором торгів при підготовці відкритих торгів (аукціону), які вже були встановлені судами у господарській справі № 910/10136/17 за участю Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Сетам", та Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" та ПАТ "Дельта банк".

При цьому, ТОВ "Фінансова компанія "Вельвічія" є правонаступником ПАТ "Дельта банк" згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 та ухвали від 13.05.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КУзПБ усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Так, у червні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до державного підприємства "Сетам" та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило визнати недійсними електронні торги, проведені державним підприємством "Сетам" 05.05.2017, з реалізації арештованого нерухомого майна по лоту № 209561.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що майно боржника державним виконавцем було реалізоване за значно заниженою вартістю, оскільки Іпотечним договором №К-2004187/S-2 від 14.12.2010 укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Приватним акціонерним товариством «Сіріус-буд» вартість вказаного об`єкту нерухомості визначено у сумі 245013412,48 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди прийшли до висновку про те, що оскаржувані електронні торги було проведено у відповідності до норм діючого законодавства і жодних порушень порядку проведення торгів державним виконавцем та/або Державним підприємством "Сетам" допущено не було.

При цьому, судами зазначено, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, в тому числі щодо оцінки майна боржника, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, а позивач був ознайомлений з результатами оцінки нерухомого майна, надав позитивну рецензію на них та не оскаржував їх в судовому порядку.

Постановою Верховного Суду від 02 травня 2018 року залишено без задоволення касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта банк", постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 січня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2017 року у справі №910/10136/17 залишено без змін.

Таким чином, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у господарській справі № 910/10136/17 було встановлено, що жодного порушення при проведенні Державним підприємством "Сетам" електронних торгів, останнім вчинено не було.

З огляду на положення ч. 4 ст. 75 ГПК України такі обставини не доказуються при розгляді даної справи.

Отже, відхиливши заперечення відповідачів про відсутність порушень при підготовці та проведенні Державним підприємством "Сетам" спірних електронних торгів, суд першої інстанції порушив ч. 4 ст. 75 ГПК України, дійшовши безпідставного висновку про наявність порушень при встановленні початкової ціни продажу лоту № 209561.

Разом з тим, доводи ліквідатора з якими помилково погодився суд першої інстанції про порушення ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" та п. 5 розділу ІІІ Порядку від 29.09.2016, оскільки організатор торгів не здійснив публікацію оголошення про продаж предмета іпотеки, що призвело до зменшення кількості потенційних покупців, які могли б створити конкуренцію між учасниками та запропонувати вищу ціну лоту, належить відхилити.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Пункт 5 розділу ІІІ Порядку від 29.09.2016 містить вимоги до інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною), та в даному випадку не підлягає до застосування до спірних правовідносин.

Спірні правовідносини регулюються розділом VIІ "Особливості реалізації окремих видів майна" Порядку від 29.09.2016.

Відповідно до п. 2 розділу VIІ Порядку від 29.09.2016 встановлено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку". Строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів. Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів.

Як підтверджується матеріалами справи та зазначало ДП "Сетам" у відзиві на позовну заяву, публікація повідомлень про торги за лотом № 209561 була здійснена в газеті "Київ на долонях" № 16 (976) від 25.04.2017, а також на вебсайті https://setam.net.ua/, тобто з дотриманням п. 2 розділу VIІ Порядку від 29.09.2016.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, взявши до уваги докази про відсутність оголошення у газеті "Урядовий кур`єр", суд першої інстанції безпідставно не надав будь-якої оцінки доводам ДП "Сетам" про публікацію в іншому друкованому засобі масової інформації, що призвело до помилкового висновку про порушення Порядку від 29.09.2016 в цій частині, а відтак і необґрунтованого висновку, що таке порушення призвело до зменшення кількості потенційних покупців, які могли б створити конкуренцію між учасниками та запропонувати вищу ціну лоту.

Колегія суддів також зазначає про помилкове встановлення судом першої інстанції обставин справи з огляду на матеріали кримінального провадження, у якому відсутній вирок суду, оскільки згідно правил ч. 6 ст. 75 ГПК України лише обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 42 КУзПБ колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 2 КУзПБ, якою передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Такі самі положення містила частина перша статті 2 Закону про банкрутство.

У справі, що розглядається апеляційним судом, спірні торги відбулись 05.05.2017, тобто у період дії Закону банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VI в редакції від 19.01.2013, умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника в якому було врегульовано статтею 20 цього Закону, що діяла до 21.10.2019, а заяву ліквідатора боржника про визнання недійсними результатів вказаних торгів подано до суду в березні 2021 року, тобто у період дії КУзПБ.

За змістом частини першої статті 20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу (частини друга - четверта статті 20 Закону про банкрутство).

21.10.2019 введено в дію КУзПБ від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (частина друга статті 42 КУзПБ).

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу (частини третя, четверта статті 42 КУзПБ).

Отже, на час розгляду заяви ліквідатора боржника про визнання недійсними спірних торгів від 05.05.2017 умови та підстави визнання недійсними правочинів боржника не визначалися статтею 42 КУзПБ, яку судом першої інстанцій застосовано до спірних правовідносин, з чим не погоджується апеляційний суд.

На переконання колегії суддів, норми цієї статті з урахуванням приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм КУзПБ, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію КУзПБ, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений статтею 42 КУзПБ трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Такий строк з огляду на введення в дію КУзПБ 21.10.2019 може повноцінно діяти лише у разі відкриття відповідного провадження після 21.10.2022.

На підтвердження такого розуміння застосування статті 42 КУзПБ свідчить також усталений в судовій практиці підхід щодо застосування норм закону під час визнання правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Зазначений підхід підтверджується висновками, що містяться в постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 у справі № 592/1809/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 704/1284/16-ц, від 31.10.2019 у справі № 461/5273/16, від 06.11.2019 у справі № 552/3744/16-ц, від 18.12.2019 у справі № 522/23617/17-ц, від 24.04.2020 у справі № 522/25151/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 626/1063/17, від 25.11.2020 у справі № 162/471/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 911/3023/15, від 15.01.2019 у справі № 904/10887/16, від 08.10.2019 у справі № 925/1288/18, від 19.11.2019 у справі № 904/3935/18, від 17.12.2019 у справі № 910/2114/19, від 15.05.2020 у справі № 904/3938/18, від 09.07.2020 у справі № 910/9641/19 тощо.

Тобто підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в статті 42 КУзПБ, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в статті 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019.

Тому приписи статті 42 КУзПБ у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону про банкрутство.

Таке правозастосування відповідає практиці ЄСПЛ, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Ураховуючи викладене, оскільки провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Сіріус-буд" та проведення спірного аукціону мали місце до введення в дію КУзПБ, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для поширення на спірні правовідносини у цій справі положень статті 42 КУзПБ, відповідно і поширення на спірні правовідносини трирічного "підозрілого" періоду, встановленого вказаною нормою.

Колегія суддів зазначає, що визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Водночас укладення договору боржника поза межами "підозрілого періоду" (одного року, що передував порушенню справи про банкрутство), визначеного статтею 20 Закону про банкрутство, та відсутність підстав для застосування статті 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості звернення зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів.

КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норм Цивільного кодексу України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Разом із тим належить зазначити, що оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком від 29.09.2016.

З огляду на обставини справи, колегія суддів зазначає, що порушень Порядку від 29.09.2016 при підготовці і проведенні спірних електронних торгів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійними спірних торгів є безпідставними, оскільки спростовуються дійсними обставинами справи, що підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим у задоволенні заяви ліквідатора банкрута в цій частині належить відмовити.

Враховуючи, що підставами для витребування майна та визнання за боржником права власності на спірне майно ліквідатор обґрунтовував незаконність спірного аукціону, що спростовано вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить визнати помилковим повністю та таким, що не ґрунтується на дійсних обставинах справи.

Одночасно колегія суддів зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин інституту визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння на користь власника.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення статті 392 ЦК України спрямовані на захист існуючого права власності, однак не встановлюють способу його набуття.

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Втім, суд першої інстанції задовольняючи позовну вимогу про визнання за боржником права власності на спірний об`єкт нерухомості, не встановив на якій підставі таке майно набуте боржником та чи оспорюється таке право іншими особами, зокрема, відповідачами.

Приймаючи рішення про витребування з чужого незаконного володіння, місцевий господарський суд виходив із того, що відповідач (Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп") не може вважатись добросовісним набувачем спірного майна, тому норми ст. 388 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню, а відповідне майно має бути витребувано у відповідача на користь позивача згідно ст. 387 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, безвідповідної правової підстави заволоділа ним.

Предмет віндикаційного позову становить вимога не володіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 ЦК України).

Частиною 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів, які підлягали примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, були визначені у Законі України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII у відповідній редакції.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина перша статті 48 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. (частина п`ята зазначеної статті).

Відповідно до частини 7 статіт 51 Закону України "Про виконавче провадження"примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (стаття 61 Закону України "Про виконавче провадження").

З огляду на вказане суд вважає, що частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.

Як підтверджене матеріалами справи, спірне майно, перебувало в іпотеці та було продане на відкритих торгах на примусове виконання рішення суду про стягнення заборгованості на користь іпотекодержателя, що унеможливлює його витребування колишнім власником (боржником) від набувача, в даному випадку від ТОВ "Білд коммерс груп".

При цьому, відсутні підстави витребування спірного майна і в порядку 387 Цивільного кодексу України, оскільки спірний аукціон було проведено з дотримання вимог чинного на той час законодавства та відсутні підстави для визнання його недійним, що установлено вище судом апеляційної інстанції.

Одночасно колегія суддів зазначає, що за обставинами справи факт вибуття з володіння боржника спірного майна за правилами статті 388 ЦК України не встановлено, оскільки майно описано, арештовано та передано на торги в межах процедури виконавчого провадження з примусового виконання боржником боргового зобов`язання, встановленого рішенням суду.

Задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги проведені, та не свідчить про відновлення права власності позивача в тому обсязі, який існував до примусового виконання рішення суду.

В цьому випадку спірне майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження" про те, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, права кредиторів у даній справі не можуть бути захищені у даний спосіб шляхом визнання недійсними спірних торгів про реалізацію предмету іпотеки. При цьому, іпотекодержатель (ПАТ "Дельта банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Вельвічія") скористався своїм право на оскарження результатів торгів та йому було відмовлено у зв`язку з безпідставність пред`явлених позовних вимог.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегії суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала від 02.06.2021 підлягає скасуванню повністю з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, апеляційну скаргу належить задовольнити та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 270, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд коммерс груп" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8482/18(910/4866/21) скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Сіріус-буд" в особі ліквідатора банкрута Беркута Максима Сергійовича відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 25.06.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.С. Копитова

О.М. Остапенко