Справа № 909/1240/19 (909/418/21)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Фізичної особи - підприємця Вальчишина Володимира Петровича про стягнення заборгованості в розмірі 33 140, 19 гривень,

поданої в межах справи № 909/1240/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія",

за участі:

від позивача: Вацовської Марини Миколаївни,

від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

2. Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

4. У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", в межах справи про банкрутство, звернулося до суду із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Вальчишина Володимира Петровича про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу теплової енергії від 06.11.2012 № 159 у розмірі 33 140, 19 гривень, з яких: 27 750, 41 гривень - основний борг, 9, 31 гривень - пеня, 3 143, 60 гривень - інфляційні втрати, 2 236, 87 гривень - 3 % річних.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

5. 24.05.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, в межах справи № 909/1240/19, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; розгляд справи по суті призначив на 15.06.2021.

6. В судове засідання 15.06.2021 представник відповідача не з`явився. Протокольною ухвалою від 15.06.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 29.06.2021.

7. Про дату, час та місце судових засідань у справі відповідач належним чином повідомлявся ухвалами суду від 24.05.2021 та 15.06.2021. Зазначені ухвали суду направлені на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 967 та за № 204 - відповідно. Поштове відправлення за № 967 повернулося на адресу суду із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

8. Суд відзначає, що вказані листи було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

9. В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

10. У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

11. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

12. Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

13. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

14. Враховуючи наведене, Господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду від 24.05.2021 та 15.06.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

15. Пунктом 1 частини 1 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

16. Статтею 251 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості подання заяв по суті у спрощеному позовному провадженні, зокрема частиною 1 цієї статті вказано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

17. Станом на 29.06.2021 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав.

18. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

19. Водночас, як зазначено в частині 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

20. Також суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

21. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14 та від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16.

22. Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

23. Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

24. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

ІIІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

25. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії від 06.11.2012 № 159, у частині неналежного здійснення оплати за спожиту теплову енергію у період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року, що призвело до виникнення боргу у розмірі 27 750, 41 гривень, внаслідок чого, на підставі пункту 7.10. договору, статті 625 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України "Про теплопостачання", позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних. Позивач просив позов задовольнити.

26. Позиція відповідача. Відзив на позов не подав, проти позову не заперечив.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

27. 06.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" (Теплопостачальна організація) та Фізичною особою - підприємцем Вальчишиним Володимиром Петровичем (Споживач) укладено Договір № 159 (далі договір), відповідно до пункту 1 якого, Теплопостачальна організація зобов`язується продавати (постачати) Споживачу теплову енергію в гарячій воді у відповідності з умовами Договору, а Споживач зобов`язується своєчасно проводити оплату за спожиту теплову енергію у строки і на умовах, що передбачені Договором.

28. Згідно Додатку № 1 до Договору, позивач продає (постачає) теплову енергію до крамниці промтоварів "Твіст" за адресою: вул. Незалежності, 36/41. Відповідач є власником вищезазначеного приміщення, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2004.

29. Пунктом 3.2.8. Договору на відповідача покладено обов`язок вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього Договору.

30. Розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом вважається календарний місяць (п. 7.5. Договору).

31. Пунктом 7.7. Договору встановлено, що оплата здійснюється Споживачем на підставі виставлених Теплопостачальною організацією рахунків:

- остаточного розрахунку - протягом 5 операційних днів з дня отримання Споживачем рахунку;

- платежу передоплати - з 1-го до 5-го числа поточного розрахункового періоду.

32. Відповідно до пункту 11.1. Договір набирає чинності з дня його підписання та всіх Додатків, що є невід`ємними частинами цього Договору і укладається на строк до 31 грудня 2012 року.

33. Пунктом 11.2. передбачено, що Договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

34. Відповідно до пункту 7.1. Договору, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), на підставі показів приладу обліку згідно із діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

35. Відповідно до пунктів 2.4. та 2.5. Договору, тарифи на теплову енергію є регульованими та встановлюються (змінюються) уповноваженими органами в порядку передбаченому чинним законодавством України. У разі зміни тарифів, застосування нових тарифів здійснюється з моменту введення їх в дію.

36. Отже, нарахування за поставлену позивачем теплову енергію та приєднане теплове навантаження у період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року здійснювалося відповідно до: Постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" від 30.04.2015 № 1377 із змінами № 1757 від 29.09.2016; Постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" від 30.04.2015 № 1377 із змінами № 2126 від 02.12.2016; Постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" від 30.04.2015 № 1377 із змінами № 151 від 01.02.2017; Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.11.2017 № 940; Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 05.09.2018 № 96; Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 31.10.2019 № 1271; Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 30.01.2020 № 122.

37. З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2016 у будинку № 36 по вул. Незалежності встановлений вузол обліку теплової енергії № 68449439 (акт пломбування вузла обліку теплової енергії від 09.03.2016).

38. Водночас, позивач вказав, що у зв`язку із виявленими несправностями вищенаведеного приладу обліку теплової енергії у лютому, березні 2018 року, жовтні 2018 року - квітні 2019 року нарахування обсягу спожитої теплової енергії проведено розрахунковим методом у відповідності до п. 20 Правил. Факти несправності даного приладу обліку теплової енергії зафіксовані у актах обстеження вузла обліку теплової енергії.

39. На виконання умов Договору позивач поставляв відповідачу теплову енергію у період з жовтня 2016 року по квітень 2020 року, про що свідчать Акти про обсяги спожитої теплової енергії та рахунки за поставлену теплову енергію, які були вручені особисто представнику споживача або надіслані споживачу поштовим зв`язком, що підтверджується квитанціями.

40. Позивач зазначає, що у зв`язку із порушенням договірних зобов`язань, відповідач неналежним чином здійснював оплату за спожиту теплову енергію у період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року, що призвело до виникнення основного боргу у розмірі 27 750, 41 гривень, та на підтвердження цього надає суду такі докази:

- помісячний розрахунок обсягу та вартості теплової енергії за період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року;

- інформація про стан розрахунків за теплову енергію за період з жовтня 2016 року по березень 2021 року;

- інформація про оплату, вручення та направлення рахунків за теплову енергію по Фізичній особі - підприємцю Вальчишину Володимиру Петровичу;

- копії рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії із супровідними листами, доказами направлень та трекінгами за період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року.

41. Пунктом 7.10. Договору встановлено, що у випадку несплати у терміни, обумовлені цим Договором, сторони керуються договірними зобов`язаннями, вимогами Правил користування в частині припинення постачання теплової енергії, а на суми невиконаного зобов`язання нараховується пеня в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення, починаючи з дня наступного за датою остаточного розрахунку до дня фактичної оплати. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

42. Оскільки, відповідачем не здійснено своєчасну оплату за договором купівлі - продажу теплової енергії від 06.11.2012 № 159, позивач нарахував на суму боргу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

43. Вказані обставини стали підставою звернення позивача з цим позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

44. Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

45. Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

46. У відповідності до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

47. Згідно із частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

48. Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

49. Наявність укладеного між сторонами договору купівлі - продажу теплової енергії № 159 від 06.11.2012 свідчить про наявність між ними майново-господарських зобов`язань, відповідно до яких одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

50. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

51. У матеріалах справи відсутні докази того, що сторони Договору купівлі - продажу теплової енергії № 159 від 06.11.2012 повідомляли одна другу про відмову від договору в порядку передбаченому частиною 3 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відтак, цей договір продовжувався в силу вказаних норм закону, та відповідно до пункту 11.2. цього Договору, на період з 01.01.2013 по 31.12.2013, 01.01.2014 по 31.12.2014, 01.01.2015 по 31.12.2015, 01.01.2016 по 31.12.2016, 01.01.2017 по 31.12.2017, 01.01.2018 по 31.12.2018, 01.01.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.12.2020.

52. Судом за результатами аналізу положень договору встановлено, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

53. Відповідно до частини 1 статті 203 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною.

54. Згідно із пунктом 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає зокрема, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

55. Оскільки положенням договору визначено порядок та строки виконання відповідачем своїх обов`язків, то з моменту його укладення останнім прийнято зобов`язання за договором, які мають виконуватись належним чином та у відповідності до його умов та вимог чинного законодавства України.

56. Відповідно до абзацу 18 статті 1 Закону України "Про теплопостачання", тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

57. Господарським кодексом України, Законом України "Про ціни та ціноутворення", іншими законодавчими актами встановлено, що в Україні діють вільні та регульовані ціни. Наведені норми свідчать, що вартість послуг з постачання теплової енергії відноситься до сфери регульованих цін і встановлюється уповноваженим державним органом.

58. Частиною 6 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

59. У відповідності до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

60. Позивач, як енергопостачальник виконав свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору купівлі - продажу теплової енергії № 159 від 06.11.2012, а також положення статті 275 Господарського кодексу України, здійснивши постачання відповідачу теплової енергії в гарячій воді до крамниці промтоварів "Твіст" за адресою: вул. Незалежності, 36/41.

61. З матеріалів справи вбачається, що на підставі обсягів спожитої теплової енергії за період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року, відповідачу було виставлено для оплати рахунки на загальну суму 27 750, 41 гривень.

62. Вказані рахунки разом з актами про обсяги спожитої теплової енергії вручалися представнику споживача особисто, про що свідчать відповідні відмітки на рахунках та актах, або направлялися споживачу рекомендованим листом, підтвердженням чого є фіскальні чеки ПАТ "Укрпошта" та списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

63. Таким чином за період з жовтня 2016 року по вересень 2020 року відповідачем отримано від позивача теплову енергію та не сплачено за її постачання на загальну суму 27 750, 41 гривень.

64. Докази оплати Відповідачем вищевказаної суми заборгованості в матеріалах справи відсутні.

65. Пунктом 4 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

66. Відповідно до частин 1 - 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

67. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

68. Згідно із частинами 1, 3 статті 74, частиною 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

69. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

70. Згідно із частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

71. Враховуючи те, що станом на дату розгляду справи, відповідачем заборгованість не сплачено, позовну вимогу в частині стягнення основного боргу в сумі 27 750, 41 гривень слід задовольнити.

72. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

72. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

73. Слід зазначити, що у пункті 7.10. Договору сторонами погоджено, що у випадку несплати у терміни, обумовлені цим договором, сторони керуються договірними зобов`язаннями, вимогами Правил користування в частині припинення постачання теплової енергії, а на суми невиконаного зобов`язання нараховується пеня в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення, починаючи з дня наступного за датою остаточного розрахунку до дня фактичної оплати. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

74. Також, пунктом 7.7. Договору визначено дату остаточного розрахунку, а саме: в 5-ти денний термін після одержання рахунку.

75. Пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

76. Позивач, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу на суму боргу (27 750, 41 гривень) три відсотки річних в розмірі 2 236, 87 гривень та інфляційні втрати в розмірі 3 143, 60 гривень.

77. 14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в рамках справи № 924/532/19, досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3 % річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

78. Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем) (п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

79. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 викладений правовий висновок про те, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ № 1078). При обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

80. Приписами статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

81. Перевіривши розрахунок позивача, не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів прострочення, судом встановлено, що інфляційні втрати становлять 3 852, 46 гривень, а позивачем розраховано інфляційних втрат на суму 3 143, 60 гривень, однак суд не має права виходити за межі позовних вимог.

82. З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3 143, 60 гривень є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

83. Здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів прострочення, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичні помилки при здійсненні вказаного розрахунку.

84. Таким чином, в цій частині позов слід задовольнити частково, тому до стягнення підлягають три відсотки річних в розмірі 1 145, 70 гривень, в решті нарахувань трьох відсотків річних, зокрема, в розмірі 1 091, 17 гривень, належить відмовити.

85. Посилаючись на статтю 25 Закону України "Про теплопостачання" та зважаючи на пункт 7.10. Договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 9, 31 гривень.

86. Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

87. Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

88. За змістом частин 4 і 6 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

89. Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

90. З розрахунку суми пені, долученого позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що пеня в сумі 9, 31 гривень нарахована на суму боргу 170, 83 гривень за період прострочення зобов`язання з 19.10.2020 до 31.03.2021.

91. Перевіривши правильність нарахування пені суд прийшов до висновку що розрахунок здійснено вірно. Таким чином, позов в частині стягнення пені в розмірі 9, 31 гривень слід задовольнити.

Висновок суду.

92. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати.

93. За подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2 270, 00 гривень (платіжне доручення від 21.04.2012 № 12971).

94. Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в розмірі 74, 68 гривень залишається за позивачем, а судовий збір в розмірі 2 195, 32 гривень покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Фізичної особи - підприємця Вальчишина Володимира Петровича про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу теплової енергії від 06.11.2012 № 159 у розмірі 33 140, 19 гривень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Вальчишина Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" (вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код: 38162272) 32 049, 02 гривень (тридцять дві тисячі сорок дев`ять гривень дві копійки), з яких: 27 750, 41 гривень - основний борг, 3 143, 60 гривень - інфляційні втрати, 1 145, 70 гривень - три відсотки річних, 9, 31 гривень - пені, а також 2 195, 32 гривень (дві тисячі сто дев`яносто п`ять гривень тридцять дві копійки) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення нарахувань трьох відсотків річних в розмірі 1 091, 17 гривень - відмовити.

5. Судовий збір в розмірі 74, 68 гривень залишити за позивачем.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повний текст рішення складено - 01.07.2021.

Суддя В. В. Михайлишин