ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Справа № 918/120/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21 (повний текст складено 11 березня 2021 року, суддя Романюк Р.В.)

за позовом Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс"

до Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21 відмовлено у позові Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" до Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про стягнення 71941,96 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Вказане рішення мотивоване тим, що судом не встановлено факту надання позивачем відповідачу послуг в квітні-травні 2020 року на суму 71 941,96 грн, оформлених сторонами в порядку та строки визначені Договором №2001 "Про закупівлю послуг за державні кошти" від 20 січня 2020 року, а відтак позовні вимоги судом визнані необгрунтованими.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Приватне підприємство "Рівнетеплосервіс" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд першої інстанції надав оцінку умовам договору про закупівлю послуг за державні кошти №2001 від 20 січня 2020 року, в частині умов договору щодо порядку здійснення оплати (пункти 4.1 4.6), однак поза належною увагою суду залишилась умова, визначена пунктом 4.5. Договору, за якою замовник проводить оплату за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок учасника. При цьому, замовник самостійно отримує рахунок, який видається на підставі акту визначеного пунктом 4.4 цього договору. Суд першої інстанції залишив без належної оцінки факт наявності обов`язку, саме відповідача отримати рахунок для оплати наданих послуг, оскільки жодних заперечень щодо розрахунку наданих послуг гарячого водопостачання відповідачем не надано.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що формулювання судом першої інстанції пункту 11.3 Договору відрізняється за своїм змістом від реального формулювання.

Крім того, апелянт зауважує, що місцевим судом залишено поза увагою відповідь на відзив позивача, в якому ставляться під сумнів наявність підпису на акті звірки взаємних розрахунків за період 2 квартал 2020 року між КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради і ПП "Рівнетеплосервіс" станом на 30 червня 2020 року, згідно якого заборгованість відсутня.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2021 року у справі №918/120/21 залишено без руху апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21. Запропоновано апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати докази сплати судового збору на суму 3405 грн. у встановленому порядку та обгрунтоване клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

28 квітня 2021 року на адресу апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додане платіжне доручення №2089 від 28 квітня 2021 року про сплату 3405 грн. судового збору та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 квітня 2021 року у справі №918/120/21 поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21. Запропоновано Комунальному підприємству "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Від відповідача КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

30 травня 2021 року від Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" надійшли пояснення, у яких апелянт додатково зазначає, що місцевим судом не було взято до уваги довідку про кількість використаної води, яка іде на підігрів КП "Рівненський обласний госпіталь ВВ".

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Згідно з частиною 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ході апеляційного розгляду даної справи Північно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 20 січня 2020 року між Комунальним підприємством "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради (Замовник) та Приватним підприємством "Рівнетеплосервіс" (Учасник) було укладено Договір №2001 про закупівлю послуг за державні кошти (далі - Договір), за умовами якого, учасник зобов`язується у 2020 році поставити замовникові послуги з постачання пари, гарячої води та пов`язаної продукції, а замовник прийняти і оплатити надані послуги (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна цього договору становить 3071713 грн 00 коп. (три мільйони сімдесят одна тисяча сімсот тринадцять грн 00 коп.) (у тому числі: 511952 грн 17 коп (п`ятсот одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн 17 коп.) ПДВ), в тому числі: кошти місцевого бюджету 2432910 грн 70 коп. (два мільйони чотириста тридцять дві тисячі дев`ятсот десять грн 70 коп.) (у тому числі: 405485 грн 12 коп. (чотириста п`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять грн 12 коп.) ПДВ), кошти державного бюджету 638802 грн 30 коп. (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот дві грн 30 коп.) (в тому числі: 106467 грн 05 коп. (сто шість тисяч чотириста шістдесят сім грн 05 коп.) ПДВ).

Згідно з пунктами 4.1. - 4.6. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення учасником рахунка на оплату послуг (далі рахунок) або після підписання сторонами акта про надання послуг. До рахунка додається акт про надання послуг, що підписується сторонами двічі на місяць. Розрахунки за надані послуги проводяться в грошовій формі, відповідно до діючих на день оплати тарифів. Факт надання послуг засвідчується актом надання послуг, що підписуються обома сторонами кожного місяця. Замовник проводить оплату за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок учасника, при цьому замовник самостійно отримує рахунок, який видається на підставі акту визначеного пунктом 4.4. цього договору. Термін внесення платежів не пізніше 25 числа розрахункового місяця. Учасник також має право змінювати строк оплати. В такому разі оплата здійснюється замовником двічі на місяць до 10 числа та до 25 числа розрахункового місяця. Підставою для проведення оплати є надані учасником окремі рахунки на оплату послуг.

Згідно з пунктом 4.8. Договору незгода замовника із вказаною в рахунку сумою вартості наданих послуг не є підставою для затримання її оплати.

Пунктами 5.1. та 5.2. Договору сторони передбачили, що послуги з централізованого опалення надаються в строки визначені розпорядженням Рівненського міського голови про початок та закінчення опалювального сезону. Місце надання послуг: смт. Клевань, вул. Деражненська, 39, Рівненська обл., 353111.

Підпуктом 6.1.1. пункту 6.1. Договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Даний договір набуває чинності з 01 січня 2020 року і діє до 31 грудня 2020 року, відповідно до частини 3 статі 631 Цивільного кодексу України, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами взятих за договором зобов`язань (пункт 10.1. Договору).

Пунктом 11.3. Договору сторони передбачили, що замовник, що має прилади обліку, щомісячно подає учаснику звіт про фактичне споживання теплової енергії до 23 числа поточного місяця. В разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим способом. У випадку коли 23 число поточного місяця припадає на вихідний день тоді звіт подається у попередній робочий день.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору ним були надані послуги для відповідача з постачання гарячої води - 799 м3 за період квітень - травень 2020 року на загальну суму 71 941,96 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що зазначені позивачем у позовній заяві обсяг послуг з надання теплової енергії у кількості 799 м3 за травень 2020 року відповідачу не надавалися, оскільки останній взагалі не здійснював свою діяльність у зв`язку з карантинними обмеженнями встановленими з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного апеляційною інстанцією вбачається, що позивачем надавались послуги відповідачу по постачанню водяної пари та гарячої води у 2020 році згідно Договору, що підтверджується актами про надання послуг №2001 від 23 січня 2020 року, від 24 лютого 2020 року, від 24 березня 2020 року, від 23 квітня 2020 року, від 25 серпня 2020 року, від 24 вересня 2020 року, від 22 жовтня 2020 року, від 26 листопада 2020 року та від 23 грудня 2020 року /а.с. 35-43/, вартість яких сплачена у повному обсязі.

Як вбачається з акту звірки взаємних розрахунків за період: 2 квартал 2020 року між КП "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради і ПП "Рівнетеплосервіс" станом на 30 червня 2020 року заборгованість відсутня. Вказаний акт звірки підписаний представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за теплопостачання по договору №2001 від 03 лютого 2021 року на суму 71941,96 грн. та довідки про кількість використаної води, яка іде на підігрів КП "Рівненський обласний госпіталь ВВ" станом на 31 грудня 2020 року та станом на 01 січня 2020 року.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову у позові з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з надання послуг на підставі укладеного Договору про закупівлю послуг за державні кошти, який за своєю правовою природою є договором енергопостачання, в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору енергопостачання.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (частина 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання").

Частинами 1 та 2 статті 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями статті 525, частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, як вірно зазначив місцевий господарський суд доказів пред`явлення рахунку на оплату послуг або підписання сторонами акту про надання послуг за спожиту теплову енергію у кількості 799 м3, що згідно положень пункту 4.1 Договору є підставою для проведення розрахунку у спірному періоді позивачем не надано.

Будь-яких інших доказів надання відповідачу послуг (пари, гарячої води та пов`язаної продукції) згідно Договору у період квітень-травень 2020 року, оформлених належним чином та підтверджених документально матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що відповідно до пункту 4.4. Договору факт надання послуг засвідчується актом надання послуг, що підписуються обома сторонами. Однак, актів наданих послуг на спірну суму позивачем не надано, як і не надано доказів направлення таких актів відповідачу для підписання.

Не може бути належним доказом заборгованості Відомості щодо показників лічильників, поданих суду разом з відповіддю на відзив, оскільки як вбачається з пункту 11.3 Договору, сторони дійсно передбачили можливість обрахунку вартості наданих послуг з використанням показників лічильників яким споживач послуг може скористатись шляхом подання відповідного звіту Учаснику (позивачу у справі) до 23 числа поточного місяця. Разом з тим, як зазначено в цьому пункті, "в разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим способом". Тобто, неподання споживачем послуг відповідного звіту щодо показників лічильників у встановлений строк, не позбавляло учасника (позивача у справі) права на обрахунок вартості наданих послуг "розрахунковим методом", чого останнім зроблено не було у строк та порядку, визначених пунктами 4.2, 4.4 Договору. Пунктом 11.3 Договору передбачено метод визначення об`єму наданих послуг, а саме шляхом отримання показів лічильника, а у випадку їх не передання розрахунковим методом. Однак, у будь-якому випадку, визначальним для підтвердження факту надання послуг має значення підписаний обома сторонами акт наданих послуг або підписаний ПП "Рівнетеплосервіс" акт до якого будуть долучені докази його направлення відповідачу разом з тією сукупністю доказів, які підтверджують надання послуг.

Також, колегія суддів звертає увагу апелянта, що у відповідності до пункту 4.7 договору при відсутності оплати за надані послуги протягом 10 днів учасник залишає за собою право на припинення (обмеження) подачі теплової енергії замовнику після відповідного попередження. Однак, таким правом позивач не скористався про що свідчать акти наданих послуг за період з серпня 2020 року і далі.

Не приймаються до уваги посилання ПП "Рівнетеплосервіс" на підписання акту звірки взаємних розрахунків не уповноваженими особами, оскільки на вказаному акті містяться підписи та печатки сторін. Крім того, у відповіді на відзив на позовну заяву ПП "Рівнетеплосервіс" стосовно акту зазначає про наявність шахрайських дій та проведення службового розслідування відносно працівника позивача. Однак, матеріали справи не містять як жодного кінцевого процесуального рішення у кримінальній справі щодо зазначених фактів так і самого звернення до правоохоронних органів. Відтак, вказаний акт є належним та допустимим доказом.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено факт надання відповідачу послуг в квітні травні 2020 року на суму 71941,96 грн., а відтак позовні вимоги місцевим судом правомірно визнані необгрунтованими.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "

Рівнетеплосервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №918/120/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/120/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "29" червня 2021 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.