ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/4293/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання: Гогусь В. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

прокуратури - Красножон О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 (у складі колегії суддів: Медуниця О. Є. - головуючий, Гребенюк Н. В., Зубченко І. В.) у справі

за позовом заступника прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп"

про визнання недійсними угод та стягнення 206 142,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Заступник прокурора Чернігівської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (далі - Відділ освіти) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (далі - ТОВ "Укртранссервіс-Груп") про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 21.01.2019 та № 2 від 30.01.2019 до договору № 19-143 на закупівлю природного газу від 04.01.2019, які укладені між Відділом освіти та ТОВ "Укртранссервіс-Груп"; стягнення з ТОВ "Укртранссервіс-Груп" на користь Відділу освіти грошових коштів в розмірі 206 142,01 грн.

1.2. Прокурор посилався на те, що при укладенні оспорюваних додаткових угод до договору на закупівлю природного газу порушено положення пункту 2 частини 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме, необґрунтовано збільшено ціну природного газу за відсутності документального підтвердження коливання ціни цього товару на ринку, що є підставою для визнання додаткових угод недійсними на підставі статті 215 Цивільного кодексу України. Крім того, прокурор зазначав, що внаслідок укладення сторонами додаткових угод з порушенням вимог законодавства з місцевого бюджету безпідставно і у надмірній сумі сплачено відповідачу грошові кошти в розмірі 206 142,01 грн.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 (суддя Аріт К. В. ) позов прокурора в інтересах держави в особі Відділу освіти задоволено.

2.2. Місцевий господарський суд виходив із того, що довідки Черкаської Торгово-промислової палати № 0-10 від 04.01.2019 та Житомирської Торгово-промислової палати від 10.01.2019 №В-21 не є належними доказами коливання цін на ринку природного газу. Додаткові угоди, укладені на підставі різних довідок, які видані і датовані ще до укладання угоди № 1, та які не підтверджують коливання ціни на ринку природного газу кожного разу до 10 %, тому оспорювані додаткові укладені з порушенням вимог частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що відповідно до вимог статей 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання їх недійсними. Суд першої інстанції встановив, що різниця між сумою коштів, які фактично перераховано відповідачу за природний газ (придбаний за цінами, визначеними додатковими угодами), та сумою коштів у разі придбання газу за ціною, що визначена в договорі №19-143 від 04.01.2019 становить 206 142,01 грн. Оскільки додаткові угоди визнані судом недійсними, а вимоги про стягнення є похідними, місцевий господарський суд, посилаючись на положення статей 216, 1212, 207, 236 Цивільного кодексу України, стягнув зазначену суму коштів.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 скасовано в частині визнання недійсними додаткової угоди № 1 від 21.01.2019, додаткової угоди № 2 від 30.01.2019 до договору №19-143 на закупівлю природного газу від 04.01.2019, які укладені між Відділом освіти та ТОВ "Укртранссервіс-Груп". Прийнято в цій частині нове рішення. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними додаткових угод № 1 від 21.01.2019 та № 2 від 30.01.2019 до договору №19-143 на закупівлю природного газу від 04.01.2019, які укладені між Відділом освіти та ТОВ "Укртранссервіс-Груп". В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 залишено без змін. Вирішено стягнути з ТОВ "Укртранссервіс-Груп" на користь Чернігівської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 3 092,13 грн. Вирішено стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ТОВ "Укртранссервіс-Груп" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн. Вирішено стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ТОВ "Укртранссервіс-Груп" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн.

2.4. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що довідка Черкаської Торгово-промислової палати № 0-10 від 04.01.2019 та експертний висновок Житомирської Торгово-промислової палати від 10.01.2019 № В-21 не є належними доказами коливання цін на ринку природного газу, тому не могли бути підставою для укладення додаткових угод № 1 та № 2. Тому коливання ціни на природний газ, які були підставою для внесення змін до договору двічі впродовж календарного місяця, відповідач не довів. Водночас суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання додаткових угод № 1 та № 2 недійсними у судовому порядку, оскільки відповідно до положень частини 1 статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" вони є нікчемними, тому що укладені з порушенням вимог частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Суд зазначив, що в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими збільшено ціну на природний газ, з місцевого бюджету безпідставно та у надмірній сумі сплачено кошти в сумі 206 142, 01 грн. За таких обставин, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів. Розподіляючи судові витрати, суд апеляційної інстанції послався на статтю 129 Господарського процесуального кодексу України та стягнув витрати на користь відповідача у частині відмови в задоволенні позовних вимог пропорційно з позивача та прокуратури.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 в частині розподілу судових витрат, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 в частині виключення стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги з Чернігівської обласної прокуратури, виклавши її у наступній редакції: "Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ТОВ "Укртранссервіс-Груп" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 763,00 грн ."

3.2. Скаржник зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема статей 53, 129, 236 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Так, прокурор зазначає, що позовна заява подана в інтересах держави в особі Відділу освіти, який і є позивачем у справі. З огляду на положення частини 1 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у даному спорі судові витрати покладаються на позивача. На думку скаржника, розподіляючи судові витрати, суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.01.2019 у справі № 908/799/17 та від 12.01.2021 у справі № 908/730/19.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що Відділом освіти в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro" 28.11.2018 оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2018-11-28-001276-с, предметом закупівлі яких визначено природний газ (ДК 021:2015: 09123000-7 - природний газ), кількістю - 260000 м3, з очікуваною вартістю 4 160 000 грн. Основним критерієм вибору переможця є ціна.

4.2. Відповідно до протоколу №49 від 19.12.2018 за результатами аукціону та розгляду тендерних пропозицій тендерним комітетом Відділу освіти переможцем торгів визнано ТОВ "Укртранссервіс-Груп", яке запропонувало найнижчу цінову пропозицію серед учасників відкритих торгів, а саме - 2 458 622,40 грн за 260 тис. м3 газу, тобто 9 456,24 грн з ПДВ за 1000 м3 природного газу.

4.3. 04.01.2019 між Відділом освіти (споживач) та ТОВ "Укртранссервіс-Груп" (постачальник) укладено договір від № 19-143 на закупівлю природного газу (далі -договір).

4.4. Згідно із цим договором постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2019 році газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити товар. Річний плановий обсяг постачання газу складає 260000 м3.

4.5. Відповідно до пункту 4.2 договору, ціна за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість складає 9 456,24 грн. Загальна сума договору становить 2 458 622,40 грн (пункт 4.8 договору).

4.6. Листом № 226/19 від 15.01.2019 ТОВ "Укртранссервіс-Груп" повідомило Відділ освіти про підвищення ціни на ринку природного газу у січні 2019 року (згідно з інформацією Черкаської Торгово-промислової палати), підвищення ціни на постачання газу до 10 % для Відділу освіти згідно з пунктом 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та про намір укласти додаткову угоду щодо зміни ціни на постачання газу.

4.7. 21.01.2019 між Відділом освіти та ТОВ "Укртранссервіс-Груп" укладено додаткову угоду № 1 до договору на закупівлю природного газу №19-143 від 04.01.2019 (далі - додаткова угоді № 1), за умовами якої, ціна за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 10 400 грн за 1000 м3; річний плановий обсяг постачання газу - 236406 м3.

4.8. Листом № 361/19 від 16.01.2019 ТОВ "Укртранссервіс-Груп" повідомило Відділ освіти про підвищення ціни на ринку природного газу у січні 2019 року (згідно з інформацією Житомирської Торгово-промислової палати), підвищення ціни на постачання газу до 10 % для Відділу освіти згідно з з пунктом 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та про намір укласти додаткову угоду щодо зміни ціни на постачання газу.

4.9. 30.01.2019 між Відділом освіти та ТОВ "Укртранссервіс-Груп" укладено додаткову угоду № 2 до договору на закупівлю природного газу №19-143 від 04.01.2019 (далі - додаткова угода № 2), за умовами якої, ціна за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 11440 грн за 1000 м3; річний плановий обсяг постачання газу - 214914,59 м3.

4.10. 11.02.2019 між сторонами підписано акт прийому-передачі природного газу, відповідно до якого, відповідач поставив, а позивач прийняв природний газ в обсязі 58,476 тис. м3 по ціні 9 428,13 грн (з урахуванням послуги з транспортування газу - 105,20 грн), на загальну суму 668 965,21 грн.

4.11. Позивач повністю оплатив відповідачу вартість поставленого газу на суму 668 965,21 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 441, 442, 443, 524 від 13.02.2019.

4.12. 11.03.2019 позивач та відповідач підписали акт прийому-передачі природного газу № 859, за яким відповідач передав, а позивач прийняв природний газ в обсязі 45,439 тис. м3 по ціні 9 428,13 грн (з урахуванням послуги з транспортування газу - 105,20 грн), на загальну суму 519 821,98 грн.

4.13. Позивач перерахував відповідачу грошові кошти за поставлений газ в розмірі 519 821,98 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 460, 524, 442, 443 від 11.03.2019.

Таким чином, відповідачем протягом січня-лютого 2019 фактично поставлено позивачу природний газ в обсязі 103,915 тис. м3 (58,476 тис. м3 + 45,439 тис. м3), за ціною 11 440 грн за 1000 м3.

За поставлений у січні-лютому 2019 природний газ позивач сплатив відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 1188787,19 грн (668 965,21 грн + 519821,98 грн).

Виходячи з первісної ціни на природний газ, визначеної в договорі - 9456,24 грн (з ПДВ) за 1000 м3, позивач повинен був сплатити відповідачу за поставлений в січні-лютому 2019 природний газ грошові кошти в сумі 982 645,18 грн (103,915 тис. м3 х 9456,24 грн = 982 645,18 грн).

4.14. Суди установили, що в результаті укладення сторонами додаткових угод, якими збільшено ціну на природний газ, з місцевого бюджету безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу кошти в сумі 206 142,01 грн.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення прокурора, переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного господарського суду в оскаржуваній частині, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

5.2. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат, прокурор звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її змінити в частині стягнення судових витрат, виклавши в наступній редакції: "Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ТОВ "Укртранссервіс-Груп" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 763,00 грн".

5.3. Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Прокурор вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.01.2019 у справі № 908/799/17 та від 12.01.2021 у справі № 908/730/19. Прокурор зазначає, що у разі пред`явлення позову прокурором в інтересах держави в особі конкретного органу, судові витрати покладаються саме на цей орган як на позивача у справі, а не на прокурора.

5.4. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.5. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку підтвердилися, з огляду на наступне.

5.6. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 та пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

5.7. Частинами 1, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

5.8. У цій справі з позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти звернувся прокурор у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Отже позивачем у справі є не прокурор, а Відділ освіти, тому і відповідний розподіл судових витрат відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України повинен здійснюватися з урахуванням належного позивача.

5.9. У постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 908/799/17 (пункти 36, 37) і від 12.01.2021 у справі № 908/730/19 зі спорів, які виникли з подібних правовідносин, викладено правовий висновок з питання щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме про те, що у разі ухвалення судового рішення про відмову в позові судові витрати зі сплати судового збору, в тому числі за подання апеляційної скарги, покладаються на позивача.

5.10. За таких обставин, висновок апеляційного суду про віднесення на прокуратуру Чернігівської області судових витрат - судового збору в сумі 2 881,50 грн, понесених відповідачем за подання апеляційної скарги, є помилковим, оскільки оскаржуваною постановою у задоволенні позовних вимог відмовлено частково, тому судові витрати у відповідній частині мають покладатися на Відділ освіти, який є позивачем у цій справі.

5.11. Таким чином, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, отримала підтвердження під час касаційного провадження, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, викладеного у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 908/799/17 і від 12.01.2021 у справі № 908/730/19.

Отже, наявні підстави для задоволення касаційної скарги шляхом зміни оскаржуваної постанови у частині розподілу судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Згідно з частиною 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Відповідно до статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

6.3. За змістом статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

6.4. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної постанови в частині розподілу судових витрат, а також резолютивної частини в частині стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь відповідача судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/4293/19 змінити, виклавши абзаци 7, 8 її резолютивної частини в такій редакції: "Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5 763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн".

3. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/4293/19 залишити без змін.

4. Доручити Господарському суду Харківської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак