ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 910/800/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Туркеня Юрія Георгійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 (повний текст складено 14.04.2021)

у справі № 910/800/21 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Туркеня Юрія Георгійовича

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву,

2. Державного закладу «Київський коледж зв`язку»

про стягнення 55 222, 29 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

У січні 2021 року Фізична особа-підприємець Туркеня Юрій Георгійович (далі - ФОП Туркеня Ю.Г.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі РВ ФДМ по м. Києву) та Державного закладу «Київський коледж зв`язку», в якій просив стягнути з РВ ФДМ України по місту Києву на користь ОП Туркеня Ю.Г. грошові кошти у розмірі 47 964, 23 грн та з Державного закладу «Київський коледж зв`язку» - 7 258, 06 грн.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані тим, що позивач був змушений припинити свою господарську діяльність, пов`язану з діяльністю закладу громадського харчування, що знаходиться у навчальному закладі «Київський коледж зв`язку» з підстав запровадження Урядом карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами і доповненнями), а тому правовідносини, які виникли між ним та РВ ФДМ України по місту Києву, а саме укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6803 від 28.04.2014, відповідно до якого ФОП Туркеня Ю.Г. орендує майно для розміщення їдальні у навчальному закладі, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи з незалежних від нього обставин, які визначені на законодавчому рівні, як форс - мажор, не міг використовувати орендоване майно за його призначенням, а тому нарахування орендної плати є незаконним, а всі сплачені платежі, в тому числі штрафні санкції, підлягають поверненню.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення обґрунтовано тим, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-20-1857, виданий Торгово-промисловою палатою України, не підтверджує відповідну обставину, оскільки умовами укладеного договору оренди сторони не передбачили такої підстави для звільнення від відповідальності за невиконання умов договору оренди, як форс-мажор у зв`язку із запровадженням карантину.

Також рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він був позбавлений можливості користуватися майном - нежитлове приміщення на 1-му поверсі будівлі, загальною площею - 421, 40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що у постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) було дозволено роботу суб`єктів господарювання, зокрема, закладів громадського харчування ресторанів, кафе тощо з надання послуг з громадського харчування лише із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту. Отже позивач мав можливість здійснювати свою господарську діяльність із застосуванням адресної доставки замовлень.

Суд також виходив з того, що сторонами було узгоджено зменшення розміру орендної плати.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, ФОП Туркеня Ю.Г. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовну заяву про стягнення з відповідачів 55 222, 29 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Туркені Ю.Г., встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів та заяв. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Ухвала від 24.05.2021 отримана представником скаржника 28.05.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Відповідач 1 та відповідач 2 поштову кореспонденцію отримали 28.05.2021 та 31.05.2021, відповідно, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

ФОП Туркеня Ю.Г. не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що відповідно до п. 10.12. договору оренди № 6803, взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України. Встановлення форс-мажорних обставин є компетенцією Торгово-промислової палати України. Наявність форс-мажорних обставин саме за вказаним договором оренди № 6803 підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати Украпни № 3100-20-1857. Відхиляючи прийняття, як доказ факту наявності форс-мажорних обставин за договором оренди № 6803, суд першої інстанції не навів жодних мотивів, крім вiдсутностi відповідних положень в зазначеному договорі.

Крім того, скаржник зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-IX вiд 17.03.2020 внесено зміни до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», доповнено положенням про те, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. А тому, на переконання сторони, висновки суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також скаржник зазначає, що він відшкодовував та продовжує відшкодовувати земельний податок і витрати на комунальні послуги (опалення, вивіз сміття), що не заперечувалось відповідачами.

Скаржник також вказує, що постанова Кабінету Міністрів України, на яку послався суд першої інстанції, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому не може суперечити закону (в т. ч. Закону № 540-IX, Закон № 553-IX, Закон № 692-IX, Цивільному кодексу України).

Крім того, 04.12.2020 з метою надання допомоги суб`єктам господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на територ Украпни гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2, було прийнято Закон України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на територi Украпни гостроп респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV 2» № 1071-IX, яким внесені зміни до Закону № 530-IX, зокрема, пункт 2 розділу II доповнено підпунктом 6 наступного змісту: « 6) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна». Таким чином, позивачу не може нараховуватися, та, відповідно, не підлягає сплаті орендна плата за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 8594 від 26.11.2019.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

04.06.2021 до суду апеляційної інстанції від Київського коледжу зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим учасникам та в строк, встановлений судом. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Відповідач 2 не погоджується з тим фактом, що карантин, який запроваджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2 є обставиною непереборної сили, з огляду на наступне.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» була передбачена можливість з 24.04.2020 здійснювати роботу закладів громадського харчування із застосуванням адресної доставки. Надалі відповідні карантинні обмеження послаблювалися. Таким чином, орендоване майно позивач міг використовувати під час карантинних обмежень, як заклад громадського харчування, але з певними обмеженнями, а посилання позивача на зазначені ним постанови Кабінету Міністрів не підтверджують того, що використання майна було забороненим.

Також відповідач 2 зазначає, що для застосування ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та звільнення орендаря від плати за користування орендованим майном визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Орендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що він не використовував або не міг використати майно. Тобто в нього не має бути ні фізичної, ні теоретичної можливості використовувати орендоване майно (бути допущеним до приміщення, перебувати в ньому, зберігати в приміщенні речі тощо). Таким чином, повне звільнення від сплати орендної плати підлягає застосуванню в тому разі, коли орендар взагалі не використовує орендоване приміщення, тобто навіть не зберігає в ньому свої речі.

Відповідач 2 звертає увагу суду, що постанова Кабінету Міністрів України № 211 не містить (в змінах не містила) повної заборони на ведення господарської діяльності позивача (надання послуг громадського харчування). Так, суб`єкти господарювання на протязі всього часу дії карантинних обмежень могли надавати послуги громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів (п. 2. Постанови КМУ №215 від 16.03.2020; п. 2 Постанови КМУ № 239 вiд 25.03.2020; п. 2 Постанови КМУ №255 вiд 02.04.2020 і т.д.).

Крім того, відповідач 2 вказує, що як вбачається з договору оренди № 6803 нерухомого майна, позивач орендує нерухоме майно у приміщенні студентського гуртожитку, яке не має статусу учбового корпусу, а тому у позивача не виникло право на звільнення від орендної плати, передбачене пп. 1 п. 1 постанови № 611.

Також відповідач 2 вказує, що РВ ФДМ по м. Києву повідомили позивача у своєму листі від 19.08.2020. №30-06/6722 про застосування тимчасового зниження орендної плати на 50% згідно з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611, але позивач не погодився з цим і наголошував на повному звільненні від орендної плати на час дії карантину згідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611.

Відповідач 2 також вказує, що позивач не інформував його про існування будь-яких форс-мажорних обставин. 22.06.2020 позивач уклав договір № 6803/04 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6803 від 28.04.2014, яким внесені зміни до п. 1.1., 3.1. та продовжено договір оренди на один рік, до 28.04.2021. Отже, карантин для позивача не був обставиною непереборної сили, оскільки він знав про існування цієї обставини, під час цієї обставини уклав новий договір (виклав пункти діючого договору у новій редакції) та п. 2. погодив новий розмір орендної плати за нерухоме майно. Такі дії позивача відносяться виключно до комерційного ризику.

23.06.2021 до суду апеляційної інстанції від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим учасникам справи, однак з пропуском строку, встановленого судом.

Так, судом було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу суду від 24.05.2021 відповідач 1 отримав 28.05.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто останній день для подачі відзиву припав на 14.06.2021. Відповідач 1 відзив подав 18.06.2021, що підтверджується інформацією відділення поштового зв`язку. Тобто, з пропуском строку, встановленого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідачем 1 не заявлялося клопотання про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин відзив на апеляційну скаргу, поданий відповідачем 1 залишається без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2014 року між ФОП Туркеня Ю.Г. (орендар) та РВ ФДМ України по місту Києву (орендодавець), було укладеного договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6803, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення на 1-му поверсі будівлі, загальною площею - 421, 40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6 (далі - майно), що перебуває на балансі Державного закладу «Київський коледж зв`язку», ідентифікаційний код № 32985579 (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.11.2013 і становить 4 481 840,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення їдальні у навчальному закладі, що не здійснює продаж підакцизної групи (п. 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2014 - 15 134, 46 грн.

Договором № 6803/04 від 22.06.2020 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №6803 від 28.04.2014 внесені зміни, зокрема в п. 3.1 договору в частині орендної плати, яка становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2020: 22 226, 67 грн.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувача у співвідношенні 50 % до 50 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорційного розподілу установленого Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 28.04.2014 до 28.04.2015 року включно.

Актом приймання - передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6 від 28.04.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6803, нежитлові приміщення на 1-му поверсі будівлі, загальною площею - 421, 40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6.

Договором № 6803/04 від 22.06.2020 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №6803 від 28.04.2014 внесені зміни, зокрема, в частині продовження строку, а саме по 28.04.2021.

Позивач звернувся до РВ ФДМ України по місту Києву із заявою від 26.03.2020 №б/н щодо скасування орендної плати або просив зменшити її розмір на період карантину по договору оренди нерухомого майна № 6803 від 28.04.2014 на підставі введених Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України на території міста Києва обмежень з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19.

Листом від 19.08.2020 №30-06/6722 РВ ФДМ України по місту Києву було надано відповідь, згідно з якою повідомлено про застосування тимчасового зниження орендної плати із зазначенням, що Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» (далі - постанова) встановлено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, орендарі державного майна звільняються в повній мірі або частково від сплати орендної плати відповідно до додатків до постанови.

Для орендарів за переліком згідно з додатком 2 до постанови нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати.

В зв`язку із тим, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин встановлений з 12.03.2020, орендна плата за договором від 28.04.2014 № 6803 за березень 2020 складає 14 293, 29 грн. Орендна плата за травень 2020 року, скоригована відповідно до постанови, складає 11 235, 85 грн та застосовується як базова для розрахунку орендної плати за договором оренди від 28.04.2014 № 6803 на період дії карантину.

Орендна плата за кожний наступній місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць згідно умов договору оренди.

Пропорції розподілу орендної плати між державним бюджетом та балансоутримувачем визначені договором оренди від 28.04.2014 № 6803.

Листом № 23/12/20 від 23.12.2020 позивачем на ім`я в.о. начальника РВ ФДМ України по місту Києву, в якому заявник зазначає, що державне майно орендарем з незалежних від нього обставин, не використовувалось з 00 год. 01 хв 17.03.2020, господарська діяльність зупинена, що було підтверджено перевіркою РВ ФДМУ. Отже позивач як орендар державного майна (їдальні у навчальному закладі) Державного закладу «Київський коледж зв`язку», на період дії карантину з 17.03.2020 до 28.02.2021 (кінця карантину) звільнено від орендної плати, у зв`язку з чим просив внести зміни до договору оренди № 6803.

У підтвердження того, що позивачем не здійснювалась господарська діяльність ФОП Туркеня Ю.Г. надав довідку з державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві з якої вбачається, що з 01.01.2020 по 30.09.2020 від 05.10.2020 загальна сума доходу (рядок 8 декларації), становить 0 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися договірні правовідносини щодо оренди нерухомого майна. Спір у справі стосується наявності підстав для звільнення орендаря від сплати судового збору.

Зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з приписами ст. 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що між ФОП Туркеня Ю.Г. та РВ ФДМ України по місту Києву, було укладеного договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6803, а також договір № 6803/04 від 22.06.2020 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6803 від 28.04.2014.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно в користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

З урахуванням змісту наведених норм вбачається, що в орендаря наявний обов`язок сплачувати оренду плату за весь час користування об`єктом оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що скаржником відповідно до договору оренди укладеного між ФОП Туркеня Ю.Г. та РВ ФДМ України по місту Києву було здійснено такі платежі: 18.03.2020 на суму 10 500, 00 грн, 09.06.2020 на суму 11 000, 00 грн, 09.06.2020 на суму 15 000, 00 грн, 17.11.2020 на суму 34 857, 00 грн та 19.11.2020 було сплачено пеню у розмірі 2 704, 00 грн.

Відповідно до підпункт 6 п. 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530- IX, на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540 до Цивільного кодексу України були внесені зміни, згідно з п. 14 якого передбачено, що з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу».

Наведена норма передбачає можливість звільнення від орендної плати, а не імперативний припис про таке звільнення.

Відповідно п. 14 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

В якості підтвердження неможливості здійснювати підприємницьку діяльність позивачем надано сертифікат № 3100-20-1857 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданого Торгово-Промисловою палатою України 24.11.2020, де зазначено, що відповідно до:

- постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»;

- Закону України від 17.03.2020 №530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»;

- рішення РНБО України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», введеного в дію Указом Президента України від 13.03.2020 року № 87/2020;

- постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та етапів послаблення протиепідемічних заходів»;

- постанови Кабінету Міністрів України від і 5.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину»;

- протоколу засідання Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації від 16.03.2020 року №10 «Про додаткові заходи запобігання поширенню нової коронавірусної інфекції (COVID-19)»;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 324-р «Про встановлення режиму надзвичайної ситуації у м. Києві»;

- розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації) від 20.03.2020 р. № 488 «Про встановлення режиму надзвичайної ситуації на території міста Києва»;

- розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 23.05.2020 № 47;

- копії наказу ФОП Туркені Ю.Г. від 16.03.2020 № 2 «Про припинення діяльності» щодо припинення діяльності з 17.03.2020 у зв`язку з запровадженням карантину та забороною роботи закладів громадського харчування;

- копії заяви ФОП Туркені Ю.Г. від 26.03.2020 № б/н щодо скасування або зменшення орендної плати на період карантину у зв`язку з введеними обмеженнями, які унеможливили його виконання в зазначений термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Сторонами договору не було передбачено, ані обставин, які сторони вважають форс-мажорними, ані порядку повідомлення іншої сторони у такому випадку. А тому дане питання суд апеляційної інстанції розглядає у відповідності до норм цивільного законодавства.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за договором з посиланням на дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), слід виходити з того, що сертифікат, виданий ТПП України або регіональною ТПП, згідно з Регламентом, є документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), тобто є доказом, який має оцінюватися судом поряд з іншими, наданими учасниками справи доказами, відповідно до ст. 86 ГПК України.

Положеннями зазначеної статті передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.10.2020 № 910/1931/19.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник зазначає про настання форс-мажорної обставини з 12.03.2020 - з моменту запровадження карантину. При цьому сертифікат ТПП датовано 24.11.2020, в якому зазначено, що за таким сертифікатом звернулися 17.11.2020 (№1).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що скаржник 22.06.2020 уклав договір № 6803/04 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6803 від 28.04.2014, яким внесені зміни, зокрема в частині продовження строку, а саме по 28.04.2021. Також указаною додатковою угодо було погоджено нову вартість орендної плати. Також скаржником здійснювалася оплата орендованого майна.

До того ж, скаржник звертався до орендодавця для отримання знижки за орендну плату та отримав її.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржник, стверджуючи про наявність форс-мажорних обставин, не зазначав про необхідність розірвання такого правочину, продовжував сплачувати орендну плату, уклав додаткову угоду про продовження дії договору та погодження власне орендної плати і тільки через дев`ять місяців (листом від 23.12.2020) після настання форс-мажорної обставини звернувся до орендодавця з вимогою про звільнення від сплати орендної плати. Така поведінка не може вважатися добросовісною та в сукупності з усіма доказами не свідчить про те, що скаржник не мав змоги використовувати таке приміщення. А тому доводи скаржника про неврахування сертифікату ТПП відхиляється як необґрунтоване та таке, що спростовується іншими обставинами справи.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, скаржником не надано належних та допустимих доказів того, що він був позбавлений можливості користуватися майном - нежиле приміщення на 1-му поверсі будівлі, загальною площею - 421, 40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6.

Вищевказана позиція кореспондується з висновками, що містяться в постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 914/70/18.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України ґострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19.12.2020 до 28.02.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» не було внесеної повної заборони на ведення господарської діяльності з надання послуг громадського харчування. Наведеним також спростовуються посилання про настання для нього форс-мажорних обставин.

Так, п 3 вищевказаної постанови передбачалось з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

У постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 було продовжено вищевказані обмеження до 24.04.2020.

У постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239.

У постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 № 255.

У постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343, від 14.05.2020 № 377, від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236 - було дозволено роботу суб`єктів господарювання, зокрема закладів громадського харчування ресторанів, кафе тощо з надання послуг з громадського харчування лише із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту. Отже, скаржник мав можливість здійснювати свою господарську діяльність із застосуванням адресної доставки замовлень.

До того ж, скаржник звертався до РВ ФДМ України по місту Києву із заявою від 26.03.2020 №б/н, в якій просив про скасування орендної плати або просив зменшити її розмір на період карантину по договору оренди нерухомого майна № 6803 від 28.04.2014 на підставі введених Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України на території міста Києва обмежень з метою запобігання поширенню КОРОНОВІРУСУ COVID-19.

Відповідачем 1 було зменшено орендну плату як для орендарів за переліком згідно з додатком 2 до Постанови нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати. В зв`язку із тим, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин встановлений з 12.03.2020, орендна плата за договором від 28.04.2014 № 6803 за березень 2020 року складає 14 293, 29 грн. Орендна плата за травень 2020 року, скоригована відповідно до постанови, складає 11 235, 85 грн та застосовується як базова для розрахунку орендної плати за договором оренди від 28.04.2014 № 6803 на період дії карантину.

Необґрунтованим є посилання скаржника на те, що він підпадає під перелік осіб, передбачених додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», згідно з яким орендар, який орендує приміщення (в учбових корпусах) закладів освіти і науки державної форми власності з метою розміщення зокрема кафе, кафетеріїв, їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи з огляду на те, що як вбачається з відомостей про нерухоме державне майно за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 6 знаходиться гуртожиток для студентів, а не учбовий корпус.

Безпідставними також є посилання скаржника на те, що суд керувався постановами, а не законами з огляду на те, що постанови визначають порядок реалізації відповідних законів та встановлюються перелік осіб, на яких розповсюджується дія закону, а тому такі не суперечать нормам наведеного скаржником Законодавства та є його частиною.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів розмір сплаченої орендної плати, оскільки такі вимоги необґрунтовані.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Туркеня Юрія Георгійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у справі № 910/800/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у справі № 910/800/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір), понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 у справі № 910/800/21, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім