ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про скасування судового наказу

"29" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3693/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінов С.В., розглянувши заяву (вх. 2-796/21 від 23.06.2021р.) Фізичної особи-підприємця Фотеєва Олега Олександровича про скасування судового наказу від 28.12.2020 року № 916/3693/20 виданого 02.02.2021р. стягувачу - Фізичній особі-підприємцю Пахальчуку Олександру Леонідовичу та клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Пахальчук Олександр Леонідович звернувся до господарського суду із заявою до Фізичної особи-підприємця Фотеєва Олега Олександровича про видачу судового наказу про стягнення із боржника за договором №16122019 від 16.12.2019р. заборгованості у розмірі 10000 грн.

28.12.2020 року Господарський суд Одеської області, в порядку ст. 148, 154, 155 ГПК України видав судовий наказ № 916/3693/20 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Фотеєва Олега Олександровича на користь Фізичної особи-підприємця Пахальчука Олександра Леонідовича заборгованість за договором №16122019 від 16.12.2019р. у розмірі 10000 грн. та судовий збір у розмірі 210,20 грн.

Копія Наказу в порядку ст. 156 ГПК України була направлена боржникові 29.12.2020р. та повернута до суду з відміткою" адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження боржника є АДРЕСА_1

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 156 ГПК України копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються боржнику за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, боржнику копія судового наказу була вручена 11.01.2021р. (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку).

23.06.2021 року через канцелярію суд повторно отримав заяву Боржника (вх. № 2-796/21) якою боржник просить суд скасувати вищевказаний судовий наказ по справі № 916/3693/20.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 5 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. До заяви про скасування судового наказу додаються: клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Разом із заявою про скасування судового наказу від 28.12.2020 року № 916/3693/20 виданого 02.02.2021р. заявником надано клопотання про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу (вх. 16880/21 від 23.06.2021р.).

Обгрунтовуючи клопотання заявник посилається на те, що встановлений законом процесуальний строк для подання заяви про скасування судового наказу боржником пропущено, у зв`язку з тим, що боржник не здійснює свою діяльність за адресою 65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд.45, приміщення 4, тому фактично не міг отримати вказаний судовий наказ, що направлявся за зазначеною адресою.

Крім того, заявник вказує, що при реєстрації підприємницької діяльності Боржник був змушений зазначити адресу, яка не являється місцем його проживання, у зв`язку з тим, що Боржник має статус внутрішньо переміщеної особи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу суд зазначає наступне.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.1 ст.113, ч.ч.1, 2 ст.114 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом..

Як зазначалось вище, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження боржника є АДРЕСА_1 , що не заперечується Фізичною особою-підприємцем Фотеєвим Олегом Олександровичем.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону про держреєстрацію в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізособу-підприємця, зокрема, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізособою-підприємцем).

При реєстрації фізособа, яка має намір стати підприємцем, подає державному реєстратору заповнену реєстраційну заяву (форми 10, Наказ №3268/5), де зазначає своє місце проживання.

У разі необхідності внесення змін, зокрема щодо місця проживання, у реєстраційній картці (форми 11, Наказ № 3268/5) проставляється вже нова адреса.

При поданні наведених вище документів державному реєстратору особисто фізособа, яка має намір стати підприємцем, пред`являє свій паспорт громадянина України, або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне чи тимчасове проживання (ч. 5 ст. 18 Закону про держреєстрацію).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (ч. 1 ст.1 Закону про внутрішньо переміщених осіб).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково й засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Реєструється внутрішньо переміщеною особою фізособа-підприємець за її заявою та спрощеною процедурою (без вимог, що застосовуються за звичайної процедури) в держреєстратора за місцем проживання на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (ч. 6 ст. 7 Закону про внутрішньо переміщених осіб).

Тож при поданні документів на державну реєстрацію підприємцем чи внесення змін до відомостей, що містяться про такого ФОП в ЄДР (зокрема, при зміні місця проживання), внутрішньо переміщена особа пред`являє паспорт громадянина України разом з довідкою внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до Порядку №509 у разі зміни місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці (району, міста без поділу на райони, району в місті, селища, села) внутрішньо переміщена особа інформує (зокрема, за допомогою телефонного зв`язку) про це уповноважений орган, який вносить інформацію про зміну фактичного місця проживання особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а також за зверненням внутрішньо переміщеної особи до довідки (п. 9 Порядку №509).

Отже, у разі прийняття рішення внутрішньо переміщеною особою ФОПом змінити своє місце проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці заявник мав проінформувати уповноважений орган, який вносить інформацію про зміну фактичного місця проживання особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а також за зверненням внутрішньо переміщеної особи до довідки і лише після цього звертатися до державного реєстратора щодо зміни відомостей про місце проживання такої внутрішньо переміщеної особи ФОПа.

Фізичною особою-підприємцем Фотеєвим Олегом Олександровичем до клопотання про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу не надано доказів того, що уповноважений орган вносив інформацію про зміну фактичного місця проживання особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а також за його зверненням до довідки.

Крім того, не надано доказів зміни відомостей про місце проживання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, суд не визнає причини пропуску строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу поважними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючий той факт, що судом не визнані причини пропуску строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу поважними, суд доходить висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ГПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Керуючись ст.ст. 118, 119, 156, 157, 158, 234, 235, 242 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Фотеєву Олегу Олександровичу в задоволені клопотання (вх. 16880/21 від 23.06.2021р.) про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу

2. Заяву боржника - Фізичної особи-підприємця Фотеєва Олега Олександровича про скасування судового наказу від 28.12.2020 року № 916/3693/20 виданого 02.02.2021р. (вх. № 2-796/21 від 23.06.2021 року) повернути заявнику.

Додаток заявнику: заява з додатком на 39 аркушах.

Ухвала набрала законної сили в день прийняття та може бути оскаржена в порядку ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя С.В. Літвінов