ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2878/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Білецької Л.М.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від відповідача: Суберляк Дмитро Володимирович, трудовий договір №б/н від 24.05.2019 року, адвокат;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сторони повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронні пошти сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Полетехніка на рішення господарського суду Запорізької області від 22.03.2021 року (повний текст складено 01.01.2021 року) у справі № 908/2878/20 (суддя Проскуряков К.В.)

за позовом Державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (юридична адреса: 72331, Запорізька область, Мелітопольський район, с.Відродження, вул. Горького, буд. 34; адреса для листування: 69063, м. Запоріжжя, вул. Троїцька, буд. 27; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Полетехніка (70602, Запорізька область, м. Пологи, вул. Зарічна, буд. 55-А; )

про визнання недійсним договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 41 від 01.04.2020 року та визнання недійсним третейського застереження за договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 41 від 01.04.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.03.2021 року у справі № 908/2878/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю позивачем підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №41 від 01.04.2020 року та визнання недійсним третейського застереження за вказаним договором.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на невідповідність висновків суду нормам процесуального та матеріального права.

Вказує, що:

- суд вийшов за межі позовних вимог і розглянув справу з підстав неукладеності третейського застереження та порушення ст.12 Закону України Про третейські суди, в той час, як позивач просив визнати недійсним третейське застереження з підстав порушення ст.6 Закону України Про третейські суди;

- суд прийшов до хибного висновку про наявність підстав у визнанні третейського застереження неукладеним, нівелюючи факт того, що спеціальною нормою, при розгляді даної категорії справ є саме ч. З ст. 22 ГПК України, відповідно до якої будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або') сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Просив задовольнити апеляційну скаргу ТОВ Полетехніка, змінити мотивувальну частину рішення стосовно підстави для відмови в позові, а саме: - у зв`язку з відповідністю тексту третейського застереження положенням ст.ст. 6, 12 Закону України Про третейські суди.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності позивача колегія суддів зазначає наступне:

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв "розумності строку" є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Отже, позивач, як зацікавлена сторона у даній справі, наданим йому правом участі у судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегією суддів встановлено, що Державне підприємство Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Полетехніка про визнання недійсним договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 41 від 01.04.2020 року та визнання недійсним третейського застереження за вказаним договором.

Позивач зазначав, що між ТОВ Полетехніка та ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 41 від 01.04.2020 року. Згідно умов договору ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України зобов`язалося передати ТОВ Полетехніка товар (пшениця незаражена, нерадіоактивна, 2-го, 3-го та 4-го класів врожаю 2020 року), а Товариство повинно прийняти та оплатити його. Пунктом 10.1. договору купівлі-продажу передбачено, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього Договору підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Асоціації Правова Ліга у відповідності з регламентом.

Позивач вважав, що розгляд справ з приводу даних правовідносин не відноситься до юрисдикції третейських судів, оскільки однією із сторін договору є позивач, який згідно статуту заснований на основі державної власності, перебуває у віданні НААН України, як органу управління державним майном.

Оскільки метою створення ДП ДГ Відродження є забезпечення функціонування НААН України, яке в свою чергу створено з метою забезпечення державних потреб, дані правовідносини не відносяться до підвідомчості третейських судів.

Отже, третейське застереження щодо ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України позивач вважав таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 6 Закону України Про третейські суди, тому таке застереження є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, що 01.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Полетехніка (далі Покупець) та Державним підприємством Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України укладено договір №41 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити Товар, в порядку передбаченому договором (а.с.25-30).

Відповідно до п. 10.1 договору усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього договору підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Асоціації Правова Ліга (сайт суду http://sud.te.ua) у відповідності з його регламентом. Третейський розгляд справи здійснюється постійно діючим Третейським судом у складі з одного третейського судді. Місце знаходження третейського суду та місце розгляду спору: м. Тернопіль, майдан Волі, 4, поштовий індекс 46001. Мова третейського судочинства - українська. Сторони є такими, що розуміють правовий зміст та правові наслідки цього третейського застереження та вважають їх звернення до Третейського суду достатнім заходом захисту своїх прав.

Усі інші спори за цим Договором (прострочення поставки, дефектність товару, неналежна якість товару, тощо) розглядаються відповідно до чинного законодавства України.

12.08.2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до вказаного договору, у якій сторони погодили, що в разі неможливості поставки пшениці в повному обсязі Продавець зобов`язується компенсувати різницю Покупцю ячменем врожаю 2020 р. із розрахунку ціни: 4 500,00 грн. за тону ( в т.ч. ПДВ), та/або горохом врожаю 2020 р. із розрахунку ціни: 5 500,00 грн. за тону ( в т.ч. ПДВ), та/або соняшником врожаю 2020 р. із розрахунку ціни за одну тону Товару в розмірі ціни закупівлі аналогічного Товару філії ТОВ Оптімусагро Трейд Троянівський ВСП, на дату поставки Товару, зменшеної на 8,0% (а.с.133).

Встановлено, що у зв`язку з порушенням ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України строків поставки товару за договором №41 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 01.04.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Полетехніка звернулось до Постійно діючого третейського суду при Асоціації Правова ліга з позовом до Державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості в розмірі 14 393 786,54 грн., а саме 8 004 329,66 грн. основного боргу, 292 879,73 грн. суми неустойки, 5 603 030,76 грн. штрафу, 493 546,39 грн. відсотків за користування грошовими коштами, що підтверджується наявною у справі ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації Правова ліга від 09.10.2020 року про порушення провадження у справі №72/2020 (а.с.155-159).

В позовній заяві позивач просив суд визнати недійсним третейське застереження, зазначене в п. 10.1. договору, з підстав порушення ч.2 ст. 6 Закону України Про третейські суди.

Колегія суддів зауважує, що вказана стаття Закону містить лише одну частину, яка в свою чергу містить чотирнадцять пунктів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України Про третейські суди третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: (зокрема) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб.

При вирішенні спору з вказаної позивачем підстави суд першої інстанції детально проаналізував Статут позивача і обгрунтовано зазначив, що підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності, в тому числі, окрім іншого, вступає в договірні відносини з іншими установами, підприємствами та організаціями, тобто підприємство самостійно веде свою господарську діяльність та несе відповідальність.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення про те, що зі змісту положень спірного договору та додаткової угоди до нього не вбачається, що вказаний договір укладено саме для задоволення державних потреб за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, за цим договором ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України виступає як Продавець товару, який відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.4. договору зобов`язався поставити Товар ТОВ ПОЛЕТЕХНІКА Покупцю, тобто у договорі не йдеться про придбання саме ДП ДГ Відродження ДДСДС НААН України товару для задоволення державних потреб.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що вказаний договір укладено в порушення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України Про третейські суди, на задоволення державних потреб.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що зі змісту п.10.1 договору вбачаються суперечності щодо предмету спорів, які підлягають вирішенню у третейських судах і встановлене суперечить ст.12 Закону України Про третейські суди, є підставою для висновку, що сторони не домовилися про істотні умови третейського застереження і в цій частині договір є неукладеним.

Такі доводи підлягають виключенню з мотивів прийнятого судом і вірного по суті рішення про відмову в задоволенні позову з наступних підстав:

Відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Суд, надавши вірну правову оцінку заявленим позивачем обгрунтуванням та доводам, вірно оцінивши докази, самостійно надав оцінку третейському застереженню ще і з підстав неукладеності третейського застереження та порушення ст. 12 Закону України Про третейські суди.

Вказане є порушенням норм процессуального права, що, відповідно, є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Крім того, суд в мотивувальній частині рішення, надаючи оцінку не заявленим позивачем доводам, послався на п.п. 2.3., 2.6 постанови Пленуму Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013 року № 11. Таке посилання суперечить ч. 2 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.03.2021 року у справі №911/1292/18, де зазначено, що помилковим є посилання на правові позиції, викладені у постановах Вищого господарського суду України, оскільки за змістом ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні зазначеної процесуальної норми.

Таким чином, суд прийшов до хибного висновку про наявність підстав у визнанні третейського застереження неукладеним, нівелюючи факт того, що спеціальною нормою, при розгляді даної категорії справ є саме ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або') сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом Запорізької області при прийнятті рішення у справі № 908/2878/20 було невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Підставою для відмови у задоволенні позову зазначено обґрунтування, на яке позивач не посилався при зверненні до суду з позовом.

Суд вийшов за межі заявлених позовних вимог і тому підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення доводи суду щодо невідповідності тексту третейського застереження положенням ст.12 Закону України Про третейські суди.

Колегія суддів вважає належним обґрунтуванням відмови в задоволенні позову недоведеність позивачем обставин невідповідності третейського застереження в договорі купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №41 від 01.04.2020 року (п.10.1 договору) вимогам п.2 ч.1 ст.6 Про третейські суди.

Оскільки по суті рішення у даній справі суд прийняв вірно, мотивувальну частину оскаржуваного рішення слід викласти в редакції даної постанови, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 269, 277, 281-283. 287 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Полетехніка задовольнити.

Змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Запорізької області від 22.03.2021 року у справі № 908/2878/20, виклавши її в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст складено 01.07.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко