ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" липня 2021 р. Справа№ 873/91/21

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Поляков Б.М.

розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»

до фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла від фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича заява про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001.

Відповідно до витягу з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021, вищевказану заяву передано на розгляд судді Північного апеляційного господарського суду Полякову Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 заяву фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001 залишено без руху. Крім того, суд зазначив, що клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження буде розглянуто після усунення вказаних недоліків.

08.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» надійшли заперечення щодо відкриття провадження за заявою фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001, оскільки останній достеменно знав про наявність рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001, ще у 2020 році.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, зазначає, що клопотання про поновлення строку подання заяви про скасування рішення третейського суду повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі, зокрема, і заяв про скасування рішень третейських судів, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Так, посилання заявника на те, що йому не було відомо про наявність рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001 спростовуються наступним.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі 873/122/20 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Розвитку ринку фінансових послуг" від 26.06.2020 у справі №2020/0306-001 було задоволено. У тексті ухвали судом вказано, що «про дату, час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлялися належним чином». Зазначена ухвала оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 11.11.2020.

04.12.2020 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі № 873/122/20 видано наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Сіренка Ігоря Володимировича ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області 09 січня 1997 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" () заборгованість у розмірі 27 525,00 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового (третейського) збору в сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Суд зауважує, що відповідно до ДСС адреса ФОП Сіренко І.В. зазначена в заяві, повністю збігається з адресою, на яку апеляційним судом під час розгляду справи № 873/122/20 надсилалися ухвали про призначення справи до розгляду та задоволення заяви.

На підставі цього наказу, як вбачається з наданих ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» копій документів, Головним державним виконавцем Погребищенського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністераства юстиції 21.12.2020 постановою відкрито виконавче провадження відносно боржника Сіренко І.В .

Колегія суддів зазначає, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття заяви чи скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення третейського суду, а наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску не пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від заявника, тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку.

Частиною 3 статті 346 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У даному випадку, оскільки причини, наведені заявником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, визнані неповажними, заява фізичної особи-підприємця Сіренко Ігора Володимировича про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 119, 234, 346 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі-підприємцю Сіренку Ігорю Володимировичу у поновленні строку на подання заяви про скасування заяви рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001.

2. Повернути фізичній особі-підприємцю Сіренку Ігорю Володимировичу заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 26.06.2020 №2020/0306-001.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Б.М. Поляков