РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2021Справа № 910/358/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр охорони здоров`я"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Нафтагазстрах"

про стягнення заборгованості за надані медичні послуги в розмірі 1 292 568,46 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 13.05.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва в особі Філії "Центр охорони здоров`я" (далі - позивач, Центр) із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Нафтагазстрах" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення заборгованості за надані медичні послуги в розмірі 1 292 568,46 грн, з якої 26 074,95 грн заборгованість за період 01.12.2017-31.12.2017, 1 266 493,51 грн заборгованості за період 01.01.2018-31.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договірних обов`язків за договором № П33/02 від 31.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/358/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.02.2021 та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

03.02.2021 до суду надійшла заява відповідача про залишення позову без розгляду та заява про продовження процесуальних строків, а саме на подання відзиву.

За наслідками підготовчого засідання 10.02.2021 суд відмовив у задоволенні позову у справі 910/358/21 без розгляду, у судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2021

11.02.2021 до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову.

18.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

10.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив та заява позивача про долучення доказів.

11.03.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 11.03.2021 відмовлено у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів до 13.04.2021 та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 08.04.2021.

У судове засідання 08.04.2021 прибули представники сторін та надали пояснення.

За наслідками судового засідання судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого та призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.05.2021.

Під час удового засідання 13.05.2021 представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

У свою чергу представник Товариства заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у позові.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 філії «Центр охорони здоров`я», як Виконавцем, та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах», як Замовником, було укладено договір від 31.12.2016 № ПЗЗ/02 про надання медичної допомоги у разі настання страхової події (далі - договір).

Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 (далі - ККЛ ЗТ № 2) є виробничим підрозділом філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та діє на підставі положення про підрозділ. Основними завданнями ККЛ ЗТ № 2 є організація надання медичної допомоги на первинному, амбулаторно-поліклінічному та стаціонарному рівнях, здійснення експертизи професійної придатності працівників Товариства до роботи на залізничному транспорті за станом здоров`я.

За умовами пункту 1.2 договору зобов`язався надавати медичні послуги особам, застрахованим відповідачем в «Межах програми добровільного медичного страхування», а Замовник зобов`язався здійснювати оплату за надані послуги вартістю, узгодженою з Замовником і закріпленою у Договорі додатком № 2.

Відповідно до пункту 5.1 договору всі розрахунки між сторонами здійснюються шляхом оплати Замовником виставлених Виконавцем рахунків. Виконавець після надання медичних послуг застрахованій особі виставляє на ім`я Замовника рахунок і акт виконаних робіт про фактичні витрати, які направляє Замовнику поштою або кур`єром (пункти 5.4, 5.6 договору). Замовник оплачує рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня його одержання (пункт 5.7 договору).

Згідно з пунктом 4.2 та 4.3 договору в разі введення нових розцінок на медичні послуги Виконавець інформує Замовника у письмовій формі про зміну розцінок не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до їх введення з обґрунтуванням цих змін. Якщо Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту одержання повідомлення про введення нових тарифів не надає письмову відповідь про незгоду з новими тарифами шляхом одночасного направлення Виконавцю рекомендованого листа і телефонограми, нові тарифи/прейскурант вважаються прийнятими.

Рішенням правління Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Укрзалізниця) від 18.05.2017 (протокол № Ц-57/43 комітету) Позивач запровадив з 01.11.2017 нові ціни на медичні послуги, які передбачали щоквартальне коригування за фактичними показниками індексу споживчих цін на товари, роботи, послуги. Позивач повідомив Відповідача про запровадження нових цін листом № 01-08/194 від 19.10.2017.

Відповідач у передбачений пунктом 4.3 договору триденний строк відповіді про незгоду з новими тарифами не направив, отже нові ціни погодив.

Медичні послуги, надані застрахованим за новими цінами у листопаді 2017 року на суму 236 952,25 грн, відповідач оплатив повністю, чим підтвердив свою згоду на отримання послуг за новими тарифами.

У грудні 2017 року лікарня надала медичні послуги на суму 269 739,83 грн (258 760,84 грн - працюючі; 1619,01 грн - амбулаторні працюючі; 5439,46 грн - ринок; 3 920,52 грн - пенсіонери), що зафіксовано Позивачем в актах № 12/17. Відповідач акти не підписав, а оплатив лише частково - у розмірі 243 664,88 грн.

Договір № ПЗЗ/02 припинив дію 31.12.2017 через закінчення строку, на який його було укладено. Листом від 22.01.2018 № 348 Відповідач висловив незгоду з новими цінами та погодився оплатити послуги за грудень 2017 за ціною, зменшеною на 23,86% індексації.

Після припинення договору, зокрема, з 01.01.2018 по 31.10.2020 відповідач продовжував направлення до позивача застрахованих, а Позивач здійснював надання їм медичних послуг. Позивач оформляв акти про надану медичну допомогу по закінчених страхових випадках, які щомісяця направляв відповідачу для підписання та оплати. Про ціну на послуги та їх коригування позивач повідомляв відповідача письмово (листи від 30.01.2018 № 01-08/17; від 18.04.2018 № 01- 08/71; від 19.07.2018 № 01-08/171; від 12.10.2018 № 01-08/196; від 23.01.2019 № 01-08/15; від 17.04.2019 № 01-08/70; від 01.11.2019 № 01-08/179).

З 01.01.2018 по 31.10.2020 лікарня надала медичних послуг застрахованим на суму 8 086 505,58 грн, що зафіксовано підписаними позивачем актами про надану медичну допомогу по закінчених страхових випадках. Проте відповідач акти не підписав та оплатив їх частково - на суму 6 820 012,07 грн.

Таким чином, за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 сума заборгованості становить 26 074,95 грн, а за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 становить 1 266 493,51 грн, у загальному розмірі 1 292 568,46 грн.

З метою досудового врегулювання питання з оплати заборгованості позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги про сплату заборгованості за надані послуги, а саме: від 20.11.2019 №01-08/191, від 23.10.2020 № 01-08/207 (вручено 27.10.2020) від 03.12.2020 № 01-08/226, а також від 23.10.2020 № 01-08/208 (вручено 27.10.2020). Листом від 04.11.2020 № 01-08/217 позивач повторно направив відповідачу підписані з свого боку примірники актів наданих медичних послуг та рахунків за період з 01.12.2017 по 30.09.2020 для підписання та оплати (вручено 05.11.2020). Листом від 17.11.2020 № 01-08/221 відповідачу направлено акти та рахунок про послуги, надані у жовтні 2020 (вручено 18.11.2020).

Оскільки сума заборгованості Товариством сплачена не була, Центр звернувся із даним позовом до суду, в межах якого просив суд стягнути 1 292 568,46 грн боргу.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на безпідставне збільшенням тарифів лікарні. Крім того, за твердженнями Товариства тарифи на платні медичні послуги, що надає позивач, відносяться до державних регульованих цін, які повинні затверджувати органи місцевого самоврядування. Підвищення ціни, запроваджене Позивачем, не відповідає порядку, встановленому для державних регульованих цін, і тому не може бути прийнято.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо позову господарський суд дійшов висновку про наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (частина 1 статті 903 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідачем не здійснено повну оплату за надані Центром та прийняті Замовником послуги, надані протягом 01.12.2017 по 31.10.2020, вартість яких становить 1 292 568,46 грн.

При цьому, суд вважає хибними доводи відповідача проти позову щодо непогодження тарифів надання послуг. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що після спливу строку договору (31.12.2017) Товариство продовжувало користуватись послугами позивача та, крім того, частково їх оплачувати, не зважаючи на те, що тарифи були змінені з 01.11.2017. Суд відзначає, що саме по собі споживання послуг позивача після 01.11.2017 (дата зміни тарифів) та 31.12.2017 (спливу строку договору) свідчить про вчинення з боку відповідача конклюдентних дій на зміну тарифів, а також нівелює факт не підписання актів наданих послуг.

Водночас, згідно зі статтею 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 (далі - Закон № 5007), суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни та державні регульовані ціни.

Нормою статті 190 Господарського кодексу України встановлено, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Отже, тарифи на платні медичні послуги, що надаються позивачем, встановлюються та затверджуються рішенням колегіального виконавчого органу Укрзалізниці - Правлінням, який здійснює управління поточною діяльністю Укрзалізниці.

Щодо державного регулювання цін, слід відмітити, що статтею 13 Закону № 5007 визначені способи державного регулювання цін. А саме, державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Проте, відповідно до статті 2 Закону № 5007 сфера дії цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Дія Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" визначає державні фінансові гарантії надання необхідних пацієнтам послуг з медичного обслуговування (медичних послуг) та лікарських засобів належної якості за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій.

Отже, проаналізувавши норми зазначених вище законів, слідує, що державне регулювання цін медичного обслуговування жодним чином не впливає на господарську діяльність позивача, оскільки Укрзалізниця не є бюджетною організацією та одержувачем бюджетних коштів.

Крім того, відповідно до Бюджетного кодексу України, бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Позивач діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань, метою діяльності якого є отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. Наведені ознаки не дозволяють класифікувати Позивача як бюджетну організацію та, як наслідок, відсутній обов`язок керуватися при встановленні тарифів на медичні послуги нормативно-правовими актами, що визначають державне регулювання цін та державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення.

Натомість, відповідно до підпункту 8 пункту 105 Статуту AT «Укрзалізниця» затвердження внутрішніх розрахункових цін, зборів та платежів за роботи (послуги), що виконуються (надаються) товариством, які не належать до сфери природної монополії, віднесено до компетенції правління. Тобто, з аналізу наведених норм вбачається, що вартість платних медичних послуг визначає сам медичний заклад, в даному випадку позивач, виходячи з тих витрат, які фактично він несе за надання відповідної послуги, шляхом проведення калькуляції/розрахунків та подальшим затвердженням тарифів за надання платних медичних послуг.

Позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» діє на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 № 735 (із внесеними змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 № 452). Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне, визначено найменування товариства, акціонерне товариство "Українська залізниця". Відповідно до пункту 6 Статуту метою діяльності Укрзалізниці крім іншого є отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності. До предмету діяльності Укрзалізниці відноситься: медична практика, інша діяльність у сфері охорони здоров`я; організація роботи лікарсько-експертних комісій з метою організації та проведення попередніх (під час приймання на роботу) та періодичних профілактичних медичних оглядів; здійснення медичного обслуговування на засадах добровільного медичного страхування; виробництво та реалізація фармацевтичних препаратів і матеріалів; заготівля та переробка донорської крові та її компонентів. Частиною 20 Статуту визначено, Укрзалізниця діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань. Фінансово-господарська діяльність Укрзалізниці провадиться відповідно до фінансового плану, який складається Товариством згідно із законодавством, погоджується наглядовою радою та затверджується загальними зборами товариства. Таким чином позивач є господарським товариством і застосовує вільні ціни на товари та послуги. Ціноутворення у сфері надання медичних послуг не підпадає під дію державного регулювання.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статей 78, 79 ГПК кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що сума вартості наданих позивачем та неоплачених відповідачем послуг в розмірі 1 292 568,46 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а строк виконання обов`язку оплати вартості наданих послуг станом на день розгляду вказаного спору настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Центру, а позов є таким, що підлягає задоволенню в цій частині.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За приписами статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами вирішення спору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр охорони здоров`я" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Нафтагазстрах" про стягнення заборгованості за надані медичні послуги в розмірі 1 292 568,46 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Нафтагазстрах" (02098, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ШУМСЬКОГО, будинок 1-А, офіс 121; ідентифікаційний код 21004953) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр охорони здоров`я" (03049, м.Київ, Солом`янський район, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 9; ідентифікаційний код 40081352) 1 292 568,46 грн (один мільйон двісті дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень 46 копійок) заборгованості за надані медичні послуги та 19 388,53 грн (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят вісім гривень 53 копійки) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.06.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ