ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
27.05.2021 р. м. Ужгород Справа № 907/676/20
Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.
при секретарі судового засідання - Тягнибок К.О.,
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", м. Ужгород про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/676/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", м. Ужгород
до відповідача Ужгородської міської ради, м. Ужгород
з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємства Ужгородської міської ради "Ужгородпарквідео", м. Ужгород
про визнання незаконною бездіяльності Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП "Ужгородпарквідео" з метою виконання судового рішення - ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15 та стягнення з Ужгородської міської ради заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП "Ужгородпарквідео" в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15, з участю представників: від позивача (заявника) - Суязова Г.В., адвокат, ордер серії АО № 1015843 від 24.09.2020 року, від відповідача - Гончарук А.Р., представник, від третьої особи - не з`явився,
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 року у справі № 907/676/20 позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП "Ужгородпарквідео" з метою виконання судового рішення - ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15. Присуджено до стягнення з Ужгородської міської ради, 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33868924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", 88000, м. Ужгород, площа Театральна, 9 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33868924) суму 56 423 (П`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять три гривні) грн. 06 коп. заборгованості згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15, а також суму 4 204 (Чотири тисячі двісті чотири гривні) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", м. Ужгород про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/676/20 щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", м. Ужгород про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/676/20 призначено до розгляду в судовому засіданні 27.05.2021 року з врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод та графіку розгляду інших справ, що перебувають у провадженні судді Пригари Л.І.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслала письмові заперечення, якими вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні та просить зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Вважає, що заява представника позивача є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача наголошує на тому, що на підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано договір № ТК-2 від 20.01.2020 року, акти ТК-2/3, ТК-2/6, ТК-2/9 ТК 2/11 здачі-приймання наданих послуг, рахунок-фактуру № 111, № 117, меморіальний ордер від 01.10.2020 року № @2PL265052, платіжні доручення № 226 від 03.12.2020 року, № 253 від 13.01.2021 року, № 259 від 02.02.2021 року. Разом з тим, на думку представника відповідача, у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

Згідно з заявою позивача від 25.01.2021 року зазначено, що розмір понесених витрат становить 8 800 грн. Однак, позивачем додано до заяви платіжне доручення № 226 від 03.12.2021 року на суму 8 100 грн. та № 253 від 13.01.2021 року на суму 7 250 грн. без обґрунтування, за які саме послуги було здійснено відповідну оплату.

Вважає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно поданої суду заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, представник позивача адвокат Суязова Г.В. просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача на користь сторони позивача суми 10 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката при розгляді даної справи, оскільки таке питання судом не було вирішено при ухваленні рішення у даній справі № 907/676/20.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено судом, між позивачем та Фізично-особою підприємцем (адвокатом) Суязовою Галиною Василівною укладено договір № ТК-2 про надання послуг від 20.01.2020 року позивачу.

Так, при поданні заяви про розподіл судових витрат позивачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України. До матеріалів справи додано Договір № ТК-2 про надання послуг від 20.01.2020 року, копію рахунків № 111 від 30.11.2020 року, № 117 від 04.01.2020 року, копію ордеру на надання правової допомоги серії АО № 1015843 від 24.09.2020 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/1015 від 05.12.2019 року, меморіальний ордер №@2PL265052 від 01.10.2020 року на суму 4 800 грн., платіжне доручення № 226 від 03.12.2020 року на суму 8 100 грн., платіжне доручення № 253 від 13.01.2021 року на суму 7 250 грн. та Акти здачі-приймання наданих послуг № ТК-2/3 від 01.10.2020 року, № ТК-2/6 від 30.11.2020 року та № ТК-2/9 від 04.01.2021 року.

Вказаними актами визначено перелік наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) та вказано їх вартість.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлюють положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

На підтвердження понесених витрат на загальну суму 10 000 грн. представник позивача надав Договір № ТК-2 про надання послуг від 20.01.2020 року, копію рахунків № 111 від 30.11.2020 року, № 117 від 04.01.2020 року, копію ордеру на надання правової допомоги серії АО № 1015843 від 24.09.2020 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/1015 від 05.12.2019 року, меморіальний ордер №@2PL265052 від 01.10.2020 року на суму 4 800 грн., платіжне доручення № 226 від 03.12.2020 року на суму 8 100 грн. (з призначенням платежу "оплата за юридичні послуги згідно рах.№ 111, 112, 113, 114 від 30.11.2020 р. Без ПДВ"), платіжне доручення № 253 від 13.01.2021 року на суму 7 250 грн. (з призначенням платежу "оплата за юридичні послуги згідно рах.№ 116, 117, 118, 119 від 04.01.2021 р. Без ПДВ") та Акти здачі-приймання наданих послуг № ТК-2/3 від 01.10.2020 року, № ТК-2/6 від 30.11.2020 року та № ТК-2/9 від 04.01.2021 року.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, суд констатує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; а також предметом позовних вимог та строком розгляду справи, а тому, заявлена сума в розмірі 10 000 грн. підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що під час винесення рішення по справі № 907/676/20 судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення по справі № 907/676/20 про стягнення з відповідача на користь позивача суми 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення відповідача щодо відсутності у поданих представником позивача (адвокатом) документах обґрунтувань заявленої позивачем вартості послуг адвоката з посиланням на первинні документи, не знайшли свого підтвердження, оскільки у матеріалах справи наявні докази на підтвердження оплати витрат на послуги адвоката у розмірі 10 000 грн., які враховані судом при вирішенні заяви представника позивача щодо розподілу судових витрат.

Щодо зазначення відповідачем необхідності зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що жодними доказами відповідачем не підтверджено, в чому полягає неспівмірність таких витрат.

Суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.

Наведене узгоджуєтеся з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові № 910/13071/19 від 20.11.2020 року.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", м. Ужгород про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/676/20 задоволити повністю.

2. Стягнути з Ужгородської міської ради, 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33868924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом", 88000, м. Ужгород, площа Театральна, 9 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33868924) суму 10 000 (Десять тисяч гривень) грн. на відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

3. Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Додаткове судове рішення складено та підписано 25.06.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.