ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 925/668/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

ліквідатора ТОВ "Під-ключ" арбітражного керуючого Каплі С.В.,

представника Управління державної охорони України Логінова О.Ю.,

представника ТОВ "Док фрут" адвоката Леуса М.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу Управління державної охорони України

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 10.03.2021 (повний текст складено 16.03.2021, суддя Васянович А.В.)

у справі № 925/668/19

за заявою Приватного підприємства "Під ключ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ" (код 36867766)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №925/668/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ".

Постановою Господарського суду Черкаської області від 06.11.2019 припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Під-ключ", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.04.2020 припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ" арбітражного керуючого Каплю Сергія Васильовича.

05 листопада 2020 року Управління державної охорони України (далі - УДО) звернулось до Господарського суду Черкаської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 46 683 556 грн та 39204 грн судових витрат (вартість оцінки та витрат на сплату судового збору).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.03.2021 відмовлено повністю у задоволенні заяви УДО про визнання кредиторських вимог.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, УДО звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву УДО про майнові (грошові) вимоги, а саме визнати та включити до реєстру кредиторів грошові вимоги УДО.

В апеляційній скарзі УДО не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обов`язку боржника в отриманні дозволу на виконання будівельних робіт 5-ї секції будинку, будівництва 5-ї секції та добудови 1-4 секцій комплексу житлових будинків за будівельною адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського (колишня назва Щербакова), 52, а як наслідок відсутність збитків, завданих УДО. Суд першої інстанції залишив поза увагою умови пунктів 2.3, 3.1.8, 3.3.9, 3.3.23 та не встановив можливості отримання дозволу на будівництво іншою стороною. Також, не з`ясовано судом першої інстанції умови договору про заміну сторони у зобов`язанні, за яким до боржника перейшли всі права та обов`язки за основним договором. Також, скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 56, 60 ГПК України, оскільки до участі в судовому засіданні було допущено представника Приватного підприємства «Під ключ» Капустіна М.Р., який діяв на підставі довіреності та не мав статусу адвоката, що могло вплинути на з`ясування судом дійсних обставин справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/668/19, розгляд справи призначено на 27.04.2021.

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий Капля С.В. подав відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 10.03.2021 без змін. Заперечення арбітражного керуючого ґрунтуються на тому, що на виконання умов договору УДО отримало по акту прийому-передачі 65 квартир у 1-4 секціях будинку, а від решти 38 квартир відмовилось, розраховуючи отримати в майбутньому 66 квартир у 5-й секції будинку, будівництво якої не завершено, у зв`язку з чим судом першої інстанції зроблено висновки про відсутність підстав для стягнення з боржника збитків в розмірі вартості 38 квартир та як наслідок визнання кредиторських вимог.

27.04.2021 від ТОВ "Док фрут" до суду надійшов відзив, в якому кредитор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 10.03.2021 без змін. Доводи відзиву аналогічні тим, що викладені у відзиві ліквідатора боржника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 розгляд справи відкладено на 01.06.2021.

В судовому засіданні 01.06.2021 суд оголосив перерву до 22.06.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство до 21.10.2019 регулювалось Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), а з 21.10.2019 - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №925/668/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ".

20.06.2019 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ".

Ухвалою попереднього засідання від 03.10.2019 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ", до якого включено вимоги:

Приватного підприємства "Під ключ" у розмірі 23052,00 грн - 1 черга, 5494131, 97 грн - 4 черга;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростандарт Плюс" у розмірі 3842,00 грн - 1 черга; 6 300,00 грн - 4 черга, 660000,00 грн - 6 черга;

Головного управління ДФС у Черкаській області у розмірі 3842,00 грн - 1 черга; 48905,94 грн - 2 черга, 3742,40 грн - 6 черга.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 06.11.2019 припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Під-ключ", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича.

05 листопада 2020 року УДО звернулось до Господарського суду Черкаської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 46 683 556 грн та 39204 грн судових витрат (вартість оцінки та витрат на сплату судового збору).

Згідно заяви УДО, грошові вимоги до боржника виникли на підставі договору про спільну діяльність у будівництві від 05.09.2006 та договору про заміну сторони у зобов`язанні від 26.04.2012, за умовами яких боржник взяв на себе зобов`язання передати на користь УДО 66 квартир взамін 38 квартир у секціях 1-4 житлового будинку та додатково переданої земельної ділянки під об`єктом, яке не виконане. Згідно з висновками звіту про оцінку майна, зокрема, квартир у житловому будинку розташованому за адресою: м. Київ, вул. Щербаківського, 52, проведених оцінювачем на підставі Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та договору про надання послуг з визначення експертної грошової оцінки майна №2310/5 від 27 жовтня 2020 року, ринкова вартість непереданих 38 квартир, станом на момент звернення до суду складає 46 683 556 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у визнанні заявлених грошових вимог виходив з того, що за умовами договору термін завершення будівництва (введення в експлуатацію) 5 секції об`єкту становив 18 місяців з моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт, а за умовами п. 3.1.2 договору саме УДО зобов`язане було отримати дозвіл на проектування та будівництво об`єкта відповідно до чинного законодавства України. Не зважаючи на суперечності п. 3.1.2 договору з п. 3.1.4, п. 3.1.6 щодо обов`язку сторін отримати дозвіл на будівництво судом враховано, що в будь-якому випадку Управління зобов`язане було отримати його особисто в разі неможливості отримання дозволу Комунальним підприємством "Житомирбудзамовник", як це передбачено, зокрема п. 3.1.4 договору. Проте, даного обов`язку виконано не було, також не було виконано обов`язку щодо передачі Комунальному підприємству "Житомирбудзамовник" будівельного майданчику площею 0,9 га по вул. Щербакова, 52 в м. Києві за актом приймання-передачі для будівництва 5 секції будинку. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про прострочення кредитора згідно ст. 613 Цивільного кодексу України, оскільки за умовами договору про спільну діяльність обидві сторони зобов`язані були спільно здійснити всі необхідні дії для проектування, будівництва та здачі об`єкта в експлуатацію та його державної реєстрації. Водночас, будівництво в будь-якому випадку не могло бути розпочате без отримання дозволу на будівництво та передачі земельної ділянки для будівництва.

Крім того судом першої інстанції зазначено, що не зважаючи на визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-кдюч" банкрутом УДО в односторонньому порядку не відмовилося від договору про спільну діяльність і судом даний договір не було розірвано, а отже зобов`язання не припинилося.

На виконання умов чинного договору та з урахуванням протоколу розподілу (закріплення) площ в об`єкті викладеного в редакції згідно Додатку 1 до Додаткової угоди №4 Управління державної охорони України отримало по акту приймання-передачі 65 квартир у 1-4 секціях будинку.

Від решти 38 квартир саме у 1-4 секціях, за висновком суду першої інстанції, УДО відмовилося самостійно на свій комерційний ризик із розрахунку в майбутньому отримати взамін 66 квартир у 5 секції будинку, будівництво якого наразі не завершено, зокрема і з вини самого Управління державної охорони України.

З врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з боржника збитків, що становлять вартість 38 квартир у 1-4 секціях будинку, а тому як наслідок заява Управління державної охорони України про визнання кредиторських вимог задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального права.

З 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак заяву УДО, що подана до суду 05.11.2020 належить розглянути відповідно до положень чинного законодавства - Кодексу України з процедур банкрутства.

Статтею 1 КУзПБ визначено:

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 45 КУзПБ встановлено, що майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, норми чинного законодавства не мають присічного строку для заявлення конкурсними кредиторами своїх вимог до боржника, їх розгляд проводиться судом в порядку черговості їх надходження до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Виходячи із спеціальних норм КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок надавати правовий аналіз заявлених кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Тобто, кредитори, заявляючи вимоги до боржника, повинні довести свої грошові вимоги виключно відповідними документами (рішеннями суду, відповідями на претензію, договорами, первинними бухгалтерськими документами, актами звірок, накладними та ін.), тобто, грошові зобов`язання повинні бути встановлені як за розміром, так і за суттю.

Докази, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредитора, повинні надавати право кредитору на звернення до боржника з грошовими вимогами у встановленому чинним законодавством порядку.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, УДО звернулось із заявою про майнові (грошові) вимоги до боржника 05.11.2020, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 22 Закону про банкрутство та ч. 1 ст. 45 КУзПБ.

При цьому, зобов`язання за договором про спільну діяльність, виникло до дня порушення провадження у справі про банкрутство, тобто вимоги є конкурсними, а самі вимоги є майновими, оскільки обґрунтовані невиконанням зобов`язання з передачі на користь УДО 66 квартир.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Статтею 1131 ЦК України визначено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 876 Цивільного кодексу України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

05 вересня 2006 року між УДО (сторона 1) та Комунальним підприємством "Житомирбудзамовник" (сторона 2) укладено договір про спільну діяльність в будівництві житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою за адресою по вул. Щербакова (нова назва вул. Данила Щербаківського), 52 у м. Києві (далі - договір про спільну діяльність).

Згідно з предметом договору про спільну діяльність (пункт 2.1) сторони по цьому договору зобов`язуються шляхом об`єднання зусиль фінансових та матеріальних ресурсів спільно діяти для досягнення загальної господарської мети: будівництва та введення в експлуатацію комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за будівельною адресою м. Київ, вул. Щербакова, 52.

Техніко-економічні показники об`єкта будуть обумовлені сторонами в додатковій угоді до даного договору, яка буде підписана сторонами після затвердження в установленому порядку проектно-кошторисної документації.

У пунктом 2.3. договору про спільну діяльність сторони узгодили, що для виконання умов цього договору здійснять всі необхідні дії для проектування, будівництва та здачі об`єкта Державній приймальній комісії, введення об`єкта в експлуатацію та його державної реєстрації, оформлення за сторонами прав на його частини, відповідно до цього договору та діючого законодавства України.

Відповідно до чинного законодавства України, вкладом учасника спільної діяльності вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки (п. 2.2. договору).

Функції замовника згідно з чинним законодавством України виконує сторона 1. Частину функцій замовника до моменту введення об`єкта в експлуатацію виконує сторона 2 відповідно до п. 3.3. даного договору (п. 2.3. договору).

У пунктах 3.3.1, 3.3.5, 3.3.10, 3.3.23, 3.3.24 договору про спільну діяльність сторона 2 взяла на себе зобов`язання виконувати функції замовника, укладати договір генерального підряду на капітальне будівництво з будівельною організацією - генеральним підрядником. Приймати від генерального підрядника виконані будівельні роботи і проводити з ним розрахунки в порядку, передбаченому договором ген підряду; належним чином виконувати всі функції замовника будівництва Об`єкта, які передбачені чинним законодавством України та цим договором; забезпечити фінансування проектування та будівництва Об`єкта в повному об`ємі за рахунок власних та/або залучених коштів з передачею третім особам Об`єктів інвестування в Об`єкті будівництва із частки, яка розподілена відповідно до Протоколу розподілу площ в Об`єкті.

За умовами п. 4.6 договору сторони досягли згоди стосовно наступного розподілу часток в об`єкті будівництва:

- частка сторони 1 - 24 % загальної житлової площі об`єкта та, додатково, 641,65 кв. м загальної житлової площі об`єкта. Додаткова житлова площа, що побудована за кошти сторони 1, належатиме стороні 1 у повному обсязі за ціною, що не перевищуватиме собівартість і визначатиметься на рівні опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі житла в м. Києві, що буде встановлена Держбудом на момент внесення інвестицій та буде щоразу фіксуватися додатковими угодами до цього договору.

- частка сторони 2 - 76% загальної житлової площі об`єкта. При підписанні сторонами Протоколу розподілу площ в об`єкті частка сторони 2 буде зменшена у відповідному відсотковому розмірі на 641,65 кв. м.

Згідно з п. 4.7 договору про спільну діяльність на протязі 5 днів з моменту затвердження проектно-кошторисної документації на об`єкт сторони зобов`язуються підписати Протокол розподілу площ в об`єкті будівництва, відповідно до якого загальна житлова площа об`єкта у вигляді конкретних квартир буде закріплена за кожною із сторін відповідно до часток сторін, визначених у п.4.6 даного договору.

В подальшому сторонами було внесено зміни до договору про спільну діяльність.

Так, 27 січня 2012 року сторони уклали додаткову угоду №6, у якій виклали Протокол розподілу (закріплення) площ в об`єкті будівництва в новій редакції.

Згідно з Протоколом в редакції додаткової угоди № 6 Сторона 1 отримує 9489,10 кв. м, що складає 26,12%, а сторона 2 отримує 26839,40 кв. м від загальної площі об`єкту, що складає 73,88%.

Так, до передачі Стороні 1 належить 65 квартир у 1, 2, 3 та 4 секціях будинку та 66 квартир у 5-й секції.

28 квітня 2012 року за актом Комунальне підприємство "Житомирбудзамовник" передало, а УДО України прийняло 65 квартир у 1-4 секціях будинку загальною площею 5736,1 кв. м.

Разом з тим, 26 квітня 2012 року між УДО (сторона 1), Комунальним підприємством "Житомирбудзамовник" (сторона 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Під-ключ" (сторона 3) укладено договір про заміну сторони у зобов`язанні, за умовами якого Комунальне підприємство "Житомирбудзамовник" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Під-ключ" прийняло на себе права та обов`язки за договором про спільну діяльність в будівництві від 05 вересня 2006 року з урахуванням положень ст. 2 даного договору.

Відповідно до п. 2.1.1 договору про заміну сторони у зобов`язанні, сторони погодилися, що укладення цього договору про заміну сторони у зобов`язанні не тягне за собою жодних змін умов основного договору, окрім тих, що пов`язані із заміною сторони 2 стороною 3.

У зв`язку із заміною сторони 2 стороною 3 у основному договорі сторона 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Під-ключ") набуває право на частку сторони 2, визначену п. 4.6 основного договору (п. 2.1.2 договору про заміну сторони у зобов`язанні).

Згідно з п. 2.1.3 договору про заміну сторони у зобов`язанні, що сторона 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Під-ключ") приймає на себе відповідальність за діяльність Сторони 2 та за порушення або за неналежне виконання Стороною 2 зобов`язань за основним договором.

Пунктом 5.1 договору про заміну сторони у зобов`язанні сторони узгодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Таким чином, боржник за договором про заміну сторони у зобов`язанні, взяв на себе всі зобов`язання Комунального підприємства "Житомирбудзамовник", в тому числі з будівництва та передачі на користь УДО 66 квартир у 5-й секції житлового будинку після закінчення будівництва.

Докази на підтвердження закінчення будівництва 5-ї секції будинку та передачі на користь УДО квартир у кількості 66 одиниць матеріали справи не містять.

Також, у матеріалах справи відсутні докази, що договір про спільну діяльність припинив свою дію, був розірваний або визнаний недійсним, а відтак такий договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Колегія суддів зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 613 Цивільного кодексу України, яка врегульовує правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, у випадку якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як було зазначено вище, заява УДО ґрунтується на обставинах існування зобов`язання боржника за договором про спільну діяльність від 05.09.2006 з передачі 66 квартир, що визначені кредитором як збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Колегія суддів вважає, що заявлені вимоги є майновими, обґрунтовані наявністю зобов`язання боржника, яке виникло на підставі укладеного між сторонами договору про спільну діяльність у будівництві від 05.09.2006, який за своєю правовою природою є змішаним та об`єднує в собі умови договору про спільну діяльність та договору будівельного підряду, а не у зв`язку з порушенням такого зобов`язання.

В даному випадку, до застосування підлягають загальні норми Цивільного кодексу України про зобов`язання та договір, зокрема, ст. 525 (одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.), ст. 526 (зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться), ст. 530 (Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.), ст. 599 (Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.), ст. 629 (Договір є обов`язковим для виконання сторонами).

Відтак, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відхилення майнових вимог УДО, не застосувавши до спірних правовідносин загальні норми цивільного законодавства щодо виникнення зобов`язання, належного його виконання, підстав припинення (належним виконанням) та обов`язковості договору для сторін.

Відповідно до ст. 64 КУзПБ кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, у першу чергу задовольняються витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.

Розмір майнових вимог визначений кредитором на підставі звіту про оцінку майна, а відтак приймається судом як обґрунтований.

Таким чином, до визнання підлягають майнові вимоги в сумі 46683556,00 грн - вимоги четвертої черги задоволення та в сумі 4204,00 грн (судовий збір) - вимоги першої черги задоволення

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 45 КУзПБ вказані вище вимоги є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, поза як заявлені після спливу строку, встановленого законодавством про банкрутство.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, що має наслідком її задоволення, оскаржувану ухвалу належить скасувати з підстав нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, прийняти нове рішення, яким а заяву УДО задовольнити із визнанням грошових (майнових) вимог до боржника.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абз. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів відхиляє доводи УДО про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виявились у допуску до участі в судовому засіданні представника, який не має статусу адвоката, оскільки згідно протоколу судового засідання від 10.03.2021, представник Приватного підприємства не брав участі в судовому засіданні, в якому було постановлено оскаржувану ухвалу.

Керуючись ст. 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління державної охорони України задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2021 у справі № 925/668/19.

3. Прийняти нове рішення.

4. Заяву Управління державної охорони України задовольнити та визнати майнові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Під-ключ" в сумі 46683556,00 грн, що складають вартість квартир, належних до передачі замовнику за договором про спільну діяльність у будівництві від 05.09.2006, - вимоги четвертої черги задоволення, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, 4204,00 грн - судовий збір, перша черга задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 25.06.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

О.С. Копитова