ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5278/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу: Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2021р, суддя Панна С.П., повне рішення складено 15.04.2020р., у справі № 904/5278/19

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

до Фізичної особи-підприємця Орлов Андрій Вікторович

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Орлова Андрія Вікторовича про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування № Б/Н від 03.03.2011р., а саме 6 954,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 18 389,25 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 3 451,42 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2021р. у справі № 904/5278/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк

"Приватбанк" на користь Фізичної особи-підприємця Орлова Андрія Вікторовича витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 500,00грн.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погодження сторонами в письмовій формі ціни договору, яка встановлена у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом, а також відповідальності (штрафу, пені), в зв`язку із чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Стягуючи на користь відповідача 8500,00грн. на професійну правничу допомогу, господарський суд вказав, що наданий відповідачем склад доказів про надання професіональної правничої допомоги є достатнім для підтвердження даного факту та його обґрунтування.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в якій просить його скасувати в частині стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ФОП Орлова Андрія Вікторовича витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 500,00 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що:

- стягуючи з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн. судом першої інстанції не було враховано, що суд першої інстанції не перевірив вартість оплати відповідних послуг адвоката, яка склалася в регіоні та складність справи, між тим, ціна позову по даній справі становить 28795,05 грн., а розмір витрат на правничу допомогу стягнутий судом першої інстанції - 8500 грн., що є явно неспіврозмірним та завищеним; при цьому, обсяг матеріалів справи не є значним - і справа не відноситься до справ значної складності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрите апеляційне провадження у справі №904/5278/19. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 03.03.2011 фізична особа-підприємець Орлов Андрій Вікторович (далі - Відповідач, Клієнт) підписав заяву про відкриття поточного рахунку та про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг", які надаються Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивачем), Тарифів Банку, розміщених в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 03.03.2011 (далі - Договір) та зобов`язався виконувати умови Договору.

Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (система клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови).

Згідно з п. 3.18.1.16 Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуга (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.181.3 Умов).

Згідно з п.3.18.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6 Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Виконуючи договірні зобов`язання, Позивач встановив Відповідачеві кредитний ліміт в розмірі 11 500,00 грн., що вбачається з виписки по рахунку Клієнта та довідки Банку.

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі -"період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.1 Умов).

При необнулені дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню (п.3.18.4.1.2. Умов).

Пунктом 3.18.4.1.3. Умов передбачено, що у разі непогашеним кредиту впродовж 90 днів і дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Під "непогашеними кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульовою дебетовою сальдо при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня. за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.18.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк мас право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

За даними Позивача, Відповідач своєчасно не повернув Позивачеві одержаний кредит, а також в подальшому не погасив борг, у зв`язку з чим, станом на 01.10.2019 року мав заборгованість - 28 795,05грн. за період з 22.02.2011р. по 01.10.2019р., яка складається з: 6 954,38грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 451,42 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 18 389,25грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Водночас, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 у справі № 904/9894/15 за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до фізичної особи-підприємця Орлова Вікторовича було стягнуто з відповідача заборгованість за договором № б/н від 03.03.2011 7857,07 грн. (сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім грн. 07 коп.) - заборгованості за кредитом, 7326,41 грн. (сім тисяч триста двадцять шість грн. 41 коп.) - заборгованості по процентам за користування кредитом, 7017,53 грн. (сім тисяч сімнадцять грн. 53 коп.) - пені, за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 1046,38 грн. (одна тисяча сорок шість грн. 38 коп.) - заборгованості по комісії за користування кредитом, 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) - судового збору. (а/с 93-96)

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.15р. був виданий наказ 28.12.15р.

Відповідно, за розрахунком Позивача, борг Відповідача за Договором № б/н від 03.03.2011 становить 28 795,05грн., який складається з:

- 6 954,38грн. - заборгованість за відсотками (за період з 13.10.2015р. по 01.10.2019р.);

- 18 389,25грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором (за період з 13.10.2015р. по 01.10.2019р.);

- 3 451,42грн. - заборгованість з комісії (за період з 13.10.2015р. по 01.10.2019р.).

Відповідно до п.3.18.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.6.4, винагороди, передбаченої п. 3.18.2.2, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а у разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 Умов від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 3.18.6.1 Умов передбачено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору № б/н банківського обслуговування від 03.03.2011 в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом, звернувся з даним позовом до суду.

Оскільки рішення господарського суду апелянтом оскаржується лише в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 8500,00грн., то рішення господарського суду переглядається саме в цій частині.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

За змістом частин другої, третьої, четвертої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у разі недотримання заявником вимог частини четвертої вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду, висловленій в постанові від 25.03.22021 року у справі №905/717/20.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Під час розгляду справи, господарським судом було враховано, що, відповідачем до суду надані докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 500,00грн., а саме:

- витяг з Договору № 17/12 про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2019р.;

- додаткова угода № 1 до Договору № 17/12 про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2019р.;

- акт приймання-здачі наданої правової (правничої) допомоги від 26.12.2019р. на суму 1500,00грн.;

- платіжне доручення № 1 від 27.12.2019р. на суму 1500,00грн.;

- ордер № 4244/032 від 29.01.2020р. про надання правової допомоги;

- додаткова угода № 2 від 28.01.2020р. до Договору № 17/12 про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2019р.;

- акт приймання-здачі наданої правової (правничої) допомоги від 30.01.2020р. на суму 3500,00грн.;

- платіжне доручення № 1 від 29.01.2020р. на суму 3500,00грн.;

- додаткова угода № 3 від 30.12.2020р. до Договору № 17/12 про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2019р.;

- додаткова угода № 4 від 12.01.2021р. до Договору № 17/12 про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2019р.;

- акт приймання-здачі наданої правової (правничої) допомоги від 13.01.2021р. на суму 3500,00грн.;

- квитанція № 6202002 від 12.01.2021р. на суму 1500,00грн.

При цьому господарським судом вказано, що наданий відповідачем склад доказів про надання професіональної правничої допомоги є достатнім для підтвердження даного факту, його обґрунтування та є підставою для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, апелянтом в матеріали справи не представлено.

Позивач не зазначив обґрунтованих доводів стосовно неспівмірності, нерозумності визначених сторонами у договорі про надання правової допомоги та акті приймання-здачі наданої правової допомоги та понесених у зв`язку з цим витрат позивачем.

Колегія суддів вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги, понесена відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, жодним чином не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Слід також зазначити, що АТ КБ «Приватбанк» під час розгляду справи судом першої інстанції не зверталося до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Отже, позивачем доведено понесення судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 8 500,00грн., які визнаються судом та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що судом відповідачем належним чином доведено понесення ним витрат на правничу допомогу та той факт, що апелянт не заявляв у суді першої інстанції про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи скаржника про неспівмірність та завищення відповідачем витрат на правничу допомогу колегією суддів відхиляються з огляду на наведене вище.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду слід залишити без змін.

Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2021р. у справі № 904/5278/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав, передбачених ч.2 ст.3 ГПК України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін