ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/2236/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Островерхої В.Л.

за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 22.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 (повний текст рішення складено 20.05.2021)

про відмову ухвалити додаткове рішення

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг»

у справі № 910/2236/21 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг»

про зобов`язання здійснити заміну неякісної продукції та стягнення штрафу в розмірі150 770,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача здійснити заміну неякісної продукції, в саме: 33 одиниці частин магістральних повітророзподільника та 55 одиниць частин головних повітророзподільника за Договором поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за поставку продукції неналежної якості за Договором поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 у сумі 150 770,58 грн та 4 540,00 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 щодо поставки якісного товару, оскільки при проведені вхідного контролю частин головних та магістральних повітророзподільника (при випробуванні на стенді) було виявлено невідповідність параметрів продукції вимогам «Інструкції з ремонту гальмівного обладнання вагонів» ЦВ-ЦЛ-0013, затвердженої наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» від 06.02.1998, про що кінцевим вантажоодержувачем складені акти про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції від 06.04.2020 №23, №24. Враховуючи поставку неякісної продукції, позивач керуючись п. 10.4 Договору поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 нарахував відповідачу штраф у розмірі 150 770,58 грн - 20% від вартості продукції неналежної якості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2236/21 позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити дії та стягнення 150 770,58 грн залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Залишаючи без розгляду позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити дії та стягнення 150 770,58 грн судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/16780/20 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити заміну неякісної продукції та стягнення суми штрафу в розмірі 723 241,38 грн, що стосується зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» здійснити заміну неякісної продукції та стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 723 241,38 грн з підстав неналежного виконання відповідачем умов договорів поставки №ЦВЗ-03-02219-01 від 18.06.2019, №ЦВЗ-03-02319-01 від 18.06.2019, №ЦВЗ-03-02419-01 від 18.06.2019, №ЦВЗ-03-02519-01 від 18.06.2019, №ЦВЗ-03-02619-01 від 18.06.2019 та №ЦВЗ-03-02719-01 від 18.06.2019

Водночас, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» у даній справі обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №ЦВЗ-03-02519-01 від 18.06.2019, у зв`язку з чим, позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити заміну неякісної продукції та стягнути з відповідача штраф у розмірі 150 770,58 грн.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2236/21 у встановленому законодавством порядку не оскаржено.

06.05.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про розподіл судових витрат, за якою він просив суд першої інстанції стягнути з позивача судові витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 22 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про ухвалення додаткового рішення по справі №910/2236/21 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про ухвалення додаткового рішення по справі №910/2236/21, суд першої інстанції виходив з того, що в межах розгляду справи №910/2236/21 судом не встановлено недобросовісність дій позивача в розумінні ст. 43 ГПК України, а ухвала суду від 27.04.2021 про залишення позову без розгляду не містить висновків суду про зловживання стороною наданим їй процесуальним законодавством правом.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 та ухвалити нове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задовольнити, стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» судові витрати на правову (правничу допомогу) у розмірі 22 000,00 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що позивач у справі №910/16780/20 звертаючись з касаційною скаргою до Верховного Суду очікував на те, що його скарга буде задоволена, а справа направлена на розгляд суду першої інстанції, а тому, як зазначає апелянт, у позивача не було об`єктивних підстав та об`єктивної необхідності повторно звертатись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою із спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав.

Проте відповідач направив позов до суду першої інстанції, та з урахуванням висновків викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/16780/20, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2021, роз`єднав на шість позовних заяв за кожним окремим договором поставки.

В подальшому позивач у справі №910/2300/21 заявив клопотання про об`єднання справ №910/2300/21, №910/2293/21, №910/2296/21 та №910/2236/21 в одне провадження, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/2300/21 у задоволенні клопотання про об`єднання справ №910/2300/21, №910/2293/21, №910/2296/21 та №910/2236/21 в одне провадження, відмовлено.

Вказане, на переконання апелянта, свідчить про необґрунтованість дій позивача, які направлені на маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями для подальшого об`єднання позовних заяв в одне провадження у справі №910/2300/21.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма не покладає на сторону, яка заявляє про розподіл судових витрат, обов`язку доказування необґрунтованих дій іншої сторони у справі.

Заявлені до стягнення судові витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 22 000,00 грн підтверджуються Договором від 05.08.2019, який укладений між відповідачем та Адвокатським бюро «Андрія Зарицького», Додатком №10 від 02.03.2021 до Договору про надання правової допомоги, актами надання правової допомоги (послуг) №094 від 12.03.2021 на суму 21 000,00 грн та №103 від 30.04.2021 на суму 1 000,00 грн, платіжними дорученнями №6684 від 15.03.2021 та №6775 від 05.05.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» у справі №910/2236/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2236/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/2236/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 18.06.2021. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/2236/21 призначено на 22.06.2021 о 12 год. 40 хв. 17.06.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 залишити без змін.

Позивач заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, з огляду на зміст його письмового відзиву, зазначає, що справа №910/2236/21 Господарським судом міста Києва не розглядалась, оскільки позов залишено без розгляду, в тому суд правомірно виходив з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, яка є спеціальною.

У поданій відповідачем заяві про компенсацію витрат на професійну (правничу) допомогу не доведено, які саме необґрунтовані дії вчинені позивачем, факт подання позову не є такими діями, оскільки подання позову є його диспозитивним правом.

Відповідач своїх представників в судове засідання, призначене на 22.06.2021, не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. 120 ГПК України, про що свідчить відмітка про отримання на поштових повідомленнях №732, №740.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2021 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/2236/21 позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити дії та стягнення 150 770,58 грн залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 226 ГПК України з огляду на наявність в провадженні Господарського суду міста Києва аналогічного спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У вищевказаній ухвалі зазначено, що постановою Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №910/16780/20 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2021 про повернення позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» до ТОВ «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити заміну неякісної продукції та стягнення суми штрафу в розмірі 723 241,38 грн, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України. Справу №910/16780/20 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/16780/20.

Відтак, враховуючи, що в провадженні Господарського суду міста Києва є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду у справі №910/2236/21, про що постановлено ухвалу від 27.04.2021.

За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Колегія суддів враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №924/804/20.

На доказ понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником подано копії:

- Договору №02- про надання правової допомоги від

05.08.2019 (далі - Договір), укладеного між Адвокатським бюро «Андрія Зарицького» (далі - Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» (далі - клієнт), за умовами якого Адвокатське бюро надає Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар, відшкодувати авансом або по факту витрати, пов`язані з виконанням доручення та наданням правової допомоги у розмірі та на умовах, визначених цим Договором та Додатками до цього Договору;

- Додатку №10 від 02.03.2021 до Договору, в якому сторони у

відповідності до розділу 4 Договору погодили розмір гонорару та об`єм послуг за виконання доручення Клієнта: за правову допомогу із здійснення аналізу документів у правовідносинах Клієнта та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва», що стали предметом розгляду справи №910/2236/21, щодо перспективи судового розгляду, аналіз чинного законодавства, аналіз чинного законодавства та судової практики, витребування додаткових документів або інформації в інтересах Клієнта, надання рекомендацій щодо вчинення дій або утримання від них, Клієнт сплачує 5 000,00 грн; за підготовку та подання відзиву на позовну заяву з додатками до Господарського суду міста Києва у справі №910/2236/21 Клієнт сплачує 15 000,00 грн; за підготовку та подання заперечень на відповідь на відзив до Господарського суду міста Києва у справі №910/2236/21 Клієнт сплачує 3 000,00 грн (у разі необхідності та наявності процесуальних підстав); за звернення із заявами, клопотаннями та запереченнями, що пов`язані з розглядом справи у Господарському суді міста Києва у справі №910/2236/21 Клієнт сплачує 500,00 грн за кожну заяву, клопотання або заперечення. Положення даного пункту не застосовуються до заяв та клопотань пов`язаних з ознайомленням з матеріалами справи, відкладенням розгляду справи, оголошенням перерви у справі, видачею судових рішень та їх копій; за представництво інтересів Клієнта в Господарському суді міста Києва під час розгляду справи №910/2236/21 Клієнт сплачує 500,00 грн за кожне судове засідання;

- Акту надання правової допомоги (послуг) №094 від 12.03.2021 на

загальну суму 21 000,00 грн, з якого вбачається надання таких послуг: здійснення аналізу документів у правовідносинах Клієнта та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва», що стали предметом розгляду справи №910/2236/21 - 5000,00 грн; підготовка та подання відзиву на позовну заяву з додатками до Господарського суду міста Києва у справі №910/2236/21 - 15 000,00 грн; підготовка заяв та подання заяв пов`язаних з розглядом справи у Господарському суді міста Києва у справі №910/2236/21 (заява про повернення позову заявнику, заява про залишення позову без розгляду) - 1 000,00 грн;

- Платіжного доручення №6684 від 15.03.2021 на суму 21 000,00 грн;

- Акту надання правової допомоги (послуг) №103 від 30.04.2021, з якого

вбачається надання таких послуг: за представництво інтересів Клієнта в Господарському суді міста Києва під час розгляду справи №910/2236/21 Клієнт сплачує 1 000,00 грн;

- Платіжного доручення №6775 від 05.05.2021 на суму 1 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, за приписами вказаної норми відповідач повинен обґрунтувати наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від

02.11.2020, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2021, позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити заміну неякісної продукції та стягнення суми штрафу в розмірі 723 241,38 грн у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України повернуто заявнику.

Відповідно до приписів 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

15.02.2021 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про зобов`язання останнього здійснити заміну неякісної продукції, в саме: 33 одиниці частин магістральних повітророзподільника та 55 одиниць частин головних повітророзподільника за Договором поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за поставку продукції неналежної якості за Договором поставки від 18.06.2019 №ЦЗВ-03-02519-01 у сумі 150 770,58 грн та 4 540,00 грн судового збору.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позивач, з урахуванням права на судовий захист, 15.02.2021 звернувся до Господарського суду міста Києва із даним позовом.

Постановою Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №910/16780/20 ухвалу Господарського суду міста Києва та постанову Північного апеляційного господарського суду у справі за № 910/16780/20 скасовано. Справу №910/16780/20 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції ухвалою від 27.04.2021 у даній справі залишив позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» про зобов`язання здійснити дії та стягнення 150 770,58 грн без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії позивача щодо звернення до суду із захистом свого порушеного права, не свідчать про необґрунтованість його дій.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Твердження апелянта на те, що статтею 130 ГПК України не покладає на нього обов`язку з доведення необґрунтованих дій позивача, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки в ч. 5 ст. 130 ГПК України передбачено право відповідача на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Таким чином, обов`язок доказування та подання доказів у господарському процесі покладено на сторін відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Доводи апелянта про те, що клопотання позивача про об`єднання №910/2300/21, №910/2293/21, №910/2296/21 та №910/2236/21 свідчить про необґрунтованість дій, судом апеляційної інстанції також до уваги не приймається, оскільки зазначене є процесуальним правом сторони, визначеним ст. 173 ГПК України.

Таким чином, доводи позивача, викладені в його апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на всі доводи апелянта із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за апеляційний перегляд ухвали покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг».

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення не підлягає касаційному оскарженні після її перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/2236/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноекотрейдінг».

4. Матеріали справи №910/2236/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.06.2021

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська