СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Справа №905/327/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

представники учасників справи: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вх.№1574Д/1 від 21.05.2021) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.04.2021 у справі №905/327/21 (м. Харків, суддя Демідова П.В., повний текст складено 29.04.2021),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія», м. Павлоград, Дніпропетровська обл,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», с. Вовчанка, Мар`їнський р-н., Донецька обл,

про стягнення 69877,48 грн -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом №02-070/21 від 16.02.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення 69877,48 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №52-ЦК-ДЦ, а саме невиконанням грошових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач просить стягнути інфляційні витрати та 3% річних, в умовах наявності судового рішення про стягнення основної суми заборгованості за договором.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.04.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення інфляційних збитків у розмірі 48411, 37 грн. та 3% річних у розмірі 21466, 11 грн. - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» інфляційні витрати у розмірі 48411,37 грн., 3% річних у розмірі 21466,11 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить рішення Господарського суду Донецької області від 29.04.2021 скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає наступне:

- в позовній заяві по справі №905/327/21 позивач, як підставу для нарахування інфляційних та відсотків річних зазначив суму заборгованості не за видатковими накладними окремо, а загальну суму заборгованості, що була стягнута судом по справі №905/18/18. Така сума заборгованості не значиться в жодній з видаткових накладних, а отже не є грошовим зобов`язанням відносно якого можуть нараховуватись інфляційні втрати та відсотки річних. Також за видатковими накладними різні строки виконання грошового зобов`язання. Позивач не зазначив дату коли настала прострочка грошового зобов`язання на суму 231760,00 грн та не пояснив підстави для об`єднання різних грошових зобов`язань в одну суму;

- позивачем не були надані первинні документи, що підтверджують заборгованість, а саме видаткові накладні; посилання суду в рішенні на обставини, встановлені судовим рішенням по справі №905/18/18 не є належним обґрунтуванням, оскільки суд по справі №905/18/18 не встановлював обставини, що мали місце після його винесення;

- справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта про можливість подати заяву про усунення недоліків у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№6465 від 04.06.2021) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 24.05.2021. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у належному порядку та розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ». Встановлено учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. У випадку надіслання відзиву засобами поштового зв`язку, в цей же день направити його на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Призначено справу до розгляду на 24.06.2021. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Довести до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021, у зв`язку з відпусткою судді Дучал Н.М. для розгляду справи №905/327/21 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

У судове засідання 24.06.2021 представники сторін не з`явились.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2021 була отримана представником позивача - 11.06.2021, представником відповідача - 01.06.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.1, а.с.85-87).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (далі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (далі - Відповідач, з 16.10.2020 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», Покупець) було укладено договір поставки №52-ЦК-ДЦ.

Відповідно до п.1.1 Договору, в порядку та на умовах, передбачених Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору.

Пунктом 1.2 передбачено, що Відповідач (покупець) зобов`язується прийняти та оплатити поставлену в його власність Продукцію відповідно до умов Договору.

Згідно із п.4.1 поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами погодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору. За змістом п. 4.2 умови поставки продукції - DDP, згідно з «Інкотермс-2010», з врахуванням умов та застережень, наявних в Договорі та/або відповідних Специфікаціях до нього. п.4.6. зобов`язання позивача вважаються виконаними з моменту передачі Продукції у розпорядження Відповідача в погодженому місці призначення поставки в асортименті, кількості, в строк, з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі та в Специфікаціях, а зобов`язання Відповідача вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої Продукції.

Позивачем було виконано усі умови договору та передано у власність Відповідача продукцію на загальну суму 241 740, 00 грн.

Відповідач умови Договору не виконав, оскільки здійснив лише часткову оплату поставки у розмірі 10 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Господарського суду Донецької області з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, інфляційних витрат та 3% річних.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі №905/18/18 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто на користь Позивача грошові кошти.

Позивач зазначає, що станом на 16.02.2021 рішення суду в установленому законом порядку не виконано, заборгованість Відповідача за договором №25-ЦК-ДК від 29.12.2014 залишається незмінною і складає 231740,00 грн.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 48411,37 інфляційних втрат за період прострочення оплати продукції з 01.02.2018 по 28.02.2021; 21466,11 грн - 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання за період прострочення оплати продукції з 27.02.2018 по 30.03.2021.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних в межах цієї справи є правомірним, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 173 ГК України, що кореспондується зі статтею 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі №905/18/18 позовні вимоги ТОВ «Донбаська насосна компанія» до ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» було задоволено частково, стягнуто на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 310784,38 грн. (основний борг за договором №52-ЦК-ДЦ від 29.12.2014 в сумі 231740,00 грн., три проценти річних в сумі 13653,48 грн. та інфляція в сумі 65390,90 грн.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено преюдиційні факти наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором №52-ЦК-ДЦ від 29.12.2014 у розмірі 231740,00 грн та прострочення виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, які в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України не підлягають повторному доведенню. Так само не підлягають повторному дослідженню видаткові накладні №08183 від 18.08.2015, №11271 від 27.11.2015, №12241 від 24.12.2015, які були досліджені у справі №905/18/18, оскільки сума заборгованості встановлена судом не ставиться під сумнів.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17.

Таким чином, у випадку, якщо рішення Господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі №905/18/18 відповідачем (боржником) не виконано у повному обсязі, позивач (стягувач) має право вимагати стягнення з відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних на суму основного боргу за договором №52-ЦК-ДЦ від 29.12.2014, стягнутого за таким судовим рішенням, аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Апелянт не доводить, а матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 231740,00 грн. При цьому, колегія суддів зазначає, що вказана сума є загальною сумою заборгованості, про що було встановлено судом у справі №905/18/18, а отже підстави для дослідження суми боргу по кожній окремій видатковій накладній - відсутні в силу приписів ст.75 ГПК України. Крім того, як вже було встановлено судом, на початок розрахункового періоду у даній справи заборгованість за накладним існувала одночасно, у зв`язку з чим застосування розрахунку на загальну заборгованість за договором не впливає на вірність розрахунку.

Колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на те, що по видатковим накладним було встановлено різні строки оплати має значення лише для визначення періоду з якого необхідно починати нарахування інфляційних втрат та 3% річних. В даному ж випадку обчислення інфляційних втрат та 3% річних буде відбуватись з наступного дня/місяця на якому такий обрахунок було завершено судом при прийнятті рішення у справі №905/18/18. А саме, у справі №905/18/18 3% річних було стягнуто за період прострочення з 17.11.2015 по 26.02.2018; інфляційні втрати за період грудень 2015 року по січень 2018 року. В межах цієї справи позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 21466, 11 грн. за період з 27.02.2018 по 30.03.2021, інфляційні витрат у розмірі 48 411, 37 грн. за період з 01.02.2018 по 28.02.2021. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правильність обраного періоду обрахування, який не пов`язаний наразі зі початком прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання.

Здійснивши на підставі перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання на суму заборгованості, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 21466,11 грн. 3% річних та 48411,37 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими (арифметично вірно розрахованими), у зв`язку з чим дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться безпосередньо до переоцінки фактичних даних, які вже були вірно оцінені судом першої інстанції, а також є такими, що спростовані викладеними вище висновками суду апеляційної інстанції, не відповідають матеріалам справи, суперечать чинному законодавству та, відповідно, не впливають на правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Стосовно посилань апелянта на те, що справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є порушенням норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За приписами частин 1-3 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктами 1, 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз приписів частин 1, 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 247 ГПК України дозволяє дійти висновку, що спрощене позовне провадження, як одна із форм господарського судочинства, призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, тоді як у загальному позовному провадженні розглядаються справи, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному провадженні. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені частиною 3 статті 247 ГПК України.

Законодавцем у частині 1 статті 247 ГПК України визначено норму прямої дії щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження малозначних справ, до яких віднесено справи за наявності у них ознак, визначених частиною 5 статті 12 цього Кодексу, тоді як інші справи, віднесені до юрисдикції господарського суду та відсутні в переліку частини 4 статті 247 ГПК України, можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача, що подається до суду в письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній (частина 1 статті 249 ГПК України). Таке клопотання позивача розглядається судом, а результат його розгляду викладається ухвалі суду про відкриття провадження у справі (частини 1, 2 статті 250 ГПК України).

Частиною 4 статті 250 ГПК України на господарський суд покладено обов`язок щодо розгляду заяви (клопотання) відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та прийняття рішення про залишення без задоволення такої заяви (клопотання) або рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про слухання справи в порядку загального провадження судом було взято до уваги відповідні норми процесуального законодавства, ураховано, що предметом позову є стягнення суми, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також взято до уваги підстави виникнення спору у справі та категорію і складність справи, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Стаття 275 ГПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.276 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 29.04.2021 у справі №905/327/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.06.2021.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук