УХВАЛА

24 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 906/1117/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Квінта-5"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Житомирська міська рада

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 (повний текст складено 23.04.2021) у справі № 906/1117/19, подана 21.05.2021 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд вирішив залишити зазначену скаргу без руху, виходячи з наступного.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Згідно з частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

за пунктом 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах;

за пунктом 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

за пунктом 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок про її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник в якості обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження зазначає, що у цій справі, на його думку, оскаржуване рішення господарського суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права. Водночас ним не наведено випадків передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки у касаційній скарзі скаржником не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги, відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України зазначена скарга підлягає залишенню без руху.

Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7 частини другої, пункту 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується. Крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Згідно з частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 (повний текст складено 23.04.2021), тобто останнім днем подання касаційної скарги відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу є 13.05.2021.

Касаційну скаргу заявником подано до Касаційного господарського суду 21.05.2021, тобто із пропуском зазначеного процесуального строку.

Водночас клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не заявлено.

Крім того, скаржником у касаційній скарзі зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови ним було отримано 30.04.2021, проте, жодних належних доказів, які б підтверджували зазначене, останнім не надано.

При цьому Суд звертає увагу, що навіть у випадку обрахування двадцятиденного строку на касаційне оскарження, встановленого частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України, з 30.04.2021, скаржником все одно пропущено зазначений строк, оскільки в такому разі він сплив 20.05.2021, а касаційну скаргу було подано 21.05.2021.

Згідно з частиною третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Також відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У 2019 році Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось з позовною заявою до Господарського суду міста Києва про: зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,5693 га, розташовану за адресою: м. Житомир, вул. Театральна, 13 та вул. В. Бердичівська, 4/11-10; стягнути заподіяну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на загальну суму 87 242,76 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.11.2020 у справі №906/1117/19 позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 скасовано вказане рішення в частині стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Квінта-5" заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на загальну суму 87 242,76 грн. В цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 04.11.2020 у справі №906/1117/19 залишено без змін.

У касаційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області просить Суд скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 та ухвалити нове рішення, про задоволення позову в повному обсязі.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідну заяву або скаргу було подано до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлюється у розмірі 1 921,00 грн.

Таким чином, оскільки, заявник оскаржує вказане рішення господарського суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то за подання касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 842,00 грн, який розраховується наступним чином: 1921,00 грн * 200% (враховуючи, що 1,5% від оскаржуваної суми (87 242,76 грн) є менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який передбачено підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір")

Однак, на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги заявником не додано документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі та порядку, що, відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для залишення її без руху.

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області необхідно:

1. Уточнити підставу (підстави) подання цієї скарги, відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України та, у випадку визначення правових підстав, передбачених пунктами 1 - 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, навести відповідні висновки Верховного Суду та/або норми права, які, на думку заявника, застосовані судом апеляційної інстанції без їх урахування або щодо яких відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах та/або зазначити підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 310 Господарського процесуального кодексу України, з яких оскаржується постанова.

2. Надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з належним обґрунтуванням причин такого пропуску разом з доказами, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови апеляційної інстанції (копію конверта відповідного поштового відправлення) або навести інші причини пропуску строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням поважності підстав його пропуску.

3. Надати докази, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 842,00 грн, за наведеними нижче реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007

Код банку отримувача (МФО): 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 906/1117/19 залишити без руху до 26.07.2021, при цьому строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Зуєв

Судді І.С. Берднік

І.С. Міщенко