ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 911/115/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 08.06.2021 року у справі №911/115/19 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Бізнес-Центр"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 (повний текст складено 04.03.2021)

у справі №911/115/19 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Макарівської селищної ради

до Приватного підприємства "Бізнес-Центр"

прo розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення 147 674,11 грн.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року Макарівська селищна рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Бізнес-Центр" (далі - ПП "Бізнес-Центр", відповідач) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягненням 147 674,11 грн заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині обов`язку щомісячної сплати орендної плати.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі № 911/115/19 позовні вимоги Макарівської селищної ради до Приватного підприємства «Бізнес-Центр» прo розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення 147 674,11 грн задоволено в повному обсязі.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 01.06.2004 року, укладений між Макарівською селищною радою та Приватним підприємством «Бізнес-Центр».

Стягнено з ПП «Бізнес-Центр» на користь Макарівської селищної ради 147 674,11 грн заборгованості зі сплати орендної плати за землю та 3 977,12 грн витрат зі сплати судового збору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність стягнення боргу та розірвання договору, беручи до уваги те, що систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою є істотним порушенням прав орендодавця за договором оренди, внаслідок чого орендодавець значною мірою позбавляється своєчасно сплачених орендних платежів, на які він розраховував при укладенні договору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі № 911/115/19 та ухвалити нове, яким відмовити у позові в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПП «Бізнес-Центр» покликається на те, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, що спричинило невідповідність висновків фактичним обставинам, викладеним у рішенні; вказало, що рішення, окрім зазначеного, прийнято з грубим порушення п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 8, частини першої ст. 9, ст. 19 , частини третьої ст. 129 Конституції України, усталеної практики Верховного Суду.

В межах заявлених порушень ПП «Бізнес-Центр» вказує про те, що:

- суд першої інстанції не врахував обставин протиправного захоплення орендованої відповідачем ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю «Валтекс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Багратіон - М»;

- Макарівська селищна рада у липні 2015 року неправомірно зареєструвала за собою право власності на спірну земельну ділянку, за умови наявності договору оренди з відповідачем, що укладений у 2004 році;

- позивач у липні 2018 року неправомірно виготовив технічну документацію із землеустрою земельної ділянки, площею 2,4787 га, із кадастровим номером :01:013:0025, що перебуває в оренді відповідача (яку до матеріалів справи не долучено);

- на земельній ділянці перебувають недобудовані об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу, а тому останній вважає, що на підставі ст. 377 ЦК України має право на оренду земельної ділянки;

- позивач безпідставно ухиляється від вирішення питання про поділ земельної ділянки в межах користування ТОВ «Валтекс» та ПП «ПП «Бізнес-Центр»;

- ненадання доказів на підтвердження правонаступництва - переходу прав та обов`язків Макарівської селищної ради Київської області до Макарівської об`єднаної територіальної громади, а також доказів повноваження керівника на підтвердження самопредставництва в розумінні господарського процесуального законодавства.

Окрім того, відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021, справу № 911/115/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 ПП "Бізнес-Центр" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; зупинено дію рішення до перегляду його в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги призначено на 25.05.2021 о 10 год 00 хв; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

05.05.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Макарівської селищної ради надійшов відзив, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України. Також позивач заперечує проти приєднання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2016, ухвали слідчого судді Макарівського районного суду від 28.07.2017 у справі № 370/1178/17 та від 15.07.2019 у справі №370/1740/19, з огляду на відсутність належного обґрунтування відповідно до вимог частини третьої ст. 269 ГПК України щодо долучення таких доказів на стадії апеляційного провадження.

Окрім того, на переконання позивача, доводи ПП «Бізнес-Центр» в частині неправомірності реєстрації земельної ділянки за останнім є необґрунтованими з огляду на те, що земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту смт Макарів, Макарівського району Київської області, а тому, відповідно до положень ЗК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Макарівська селищна рада з 01.01.2002 є власником усіх земель в межах населених пунктів селищної ради, окрім земель державної та приватної власності.

Щодо аргументів відповідача про ненадання доказів на підтвердження правонаступництва - переходу прав та обов`язків Макарівської селищної ради Київської області до Макарівської об`єднаної територіальної громади, а також доказів повноваження керівника, то відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження КМУ від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» адміністративним центром Макарівської територіальної громади визначено смт Макарів та затверджено територію Макарівської територіальної громади.

При цьому, за результатами виборів у 2020 році Токара В. Я. обрано Макарівським селищним головою, що відповідно до закону надають йому право самопредставництва у господарському процесі.

На аргументи скаржника щодо неможливості користування земельною ділянкою через неправомірні дії позивача, що є наслідком відсутності підстав для сплати орендної плати, останній вказує, що ПП «Бізнес-Центр» як орендар мав право у встановлений законом спосіб звернутися до суду про витребування орендованої земельної ділянки з чужого незаконного володіння, проте такого позову не подавав.

Натомість в апеляційній скарзі відповідач не заперечив факту несплати орендних платежів.

Окрім того, позивач на заяви відповідача про те, що не розриваючи з 2013 року договір оренди з ПП «Бізнес-Центр» та, не укладаючи договір оренди з ТОВ «Валтекс», Макарівська селищна рада свідомо сприяла збільшенню нарахованої заборгованості відповідачу, вказав про передбачений законом спосіб захисту, що зазначений вище, який орендар вправі використати для захисту власних прав як орендаря за договором.

25.05.2021 позивач до апеляційного господарського суду через відділ документального забезпечення подав клопотання про приєднання додаткових доказів та виключення неналежного доказу з кола доказів у справі - витягу з Державного земельного кадастру № НВ -08.

Зокрема, відповідач стверджує, що під час розгляду в суді першої інстанції звертався до суду із заявою від 04.06.2020 про витребування доказів - оригіналу та належним чином засвідченої копії технічної документації із землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :01:013:0025, яка належить позивачу та яку орендує ПП "Бізнес-Центр". Позивач неодноразово переконував суд та учасників справи, що надасть технічну документацію із землеустрою, проте такої документації не надав.

Оскільки, згідно з відповіддю Державного підприємства Київської обласної філії «Центр державного земельного кадастру» від 30.04.2021 технічна документація на спірну земельну ділянку не розроблялася, на переконання відповідача позивач ввів суд в оману, надавши до матеріалів справи витяг з Державного земельного кадастру № НВ -08.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про приєднання додаткових доказів та виключення неналежного доказу з кола доказів у справі.

Макарівська селищна рада стверджує, що у відповідача в межах судового провадження в першій інстанції було достатньо часу для отримання технічної документації із землеустрою. При цьому, позивач зауважує, що відповідно до закону не є розпорядником витребуваної інформації, що виключає умисне неподання ним останньої.

У судовому засіданні 25.05.2021, апеляційний господарський суд, розглянувши клопотання відповідача та порадившись на місці, ухвалив приєднати докази до матеріалів справи та оголосив перерву до 08.06.2021 об 11 год. 00 хв.

08.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відповідачем подано клопотання про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі. Разом з тим, заяви про затвердження мирової угоди та сама мирова угода не підписані сторонами.

Згідно з частиною першою ст. 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до частини другої ст. 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Беручи до уваги вказані правові норми, заперечення висловленні 08.06.2021 в судовому засідання представником позивача, суд апеляційної інстанції, порадившись на місті, ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про затвердження мирової угоди.

В даному судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Натомість представники позивача заперечили проти вимог апеляційної скарги з огляду на аргументи, викладені у відзиві.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.06.2004 Макарівська селищна рада, як Орендодавець, та Приватне підприємство «БІЗНЕС-ЦЕНТР», як Орендар, уклали Договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір оренди).

Згідно з Розділом I Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,479 га під будівництво та обслуговування цеху з виробництва взуття та будівельних матеріалів, яка знаходиться за адресою: селище Макарів, вулиця Богдана Хмельницького, 66.

Відповідно до п. 2.2 Договір оренди укладено на 49 років, починаючи з моменту реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Київською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 006 від 02.07.2004 року.

Суд установив, що земельна ділянка передана орендарю за актом прийому-передачі від 02.07.2004 року.

Згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 року у справі № 911/3329/13, яке набрало законної сили 27.03.2014 року, до Договору оренди внесені зміни, а саме:

- абзац 4 пункту 1 викладено в такій редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 648 535 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 00 коп.»;

- пункт 2.3 викладено в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 49 456 (сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 05 коп. в рік (без врахування ПДВ) на поточний рахунок орендодавця. Сплата орендної плати провадиться орендарем за базовий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на спеціальний рахунок. Розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту: зміни умов господарювання, передбачених договором; підвищення цін, тарифів, тощо, в тому числі внаслідок інфляційних процесів; збільшення розмірів ставки земельного податку; збільшення відсоткової ставки орендної плати; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. При сталих соціально-економічних і політичних умовах господарювання необхідність і умови корегування розмірів орендної плати сторонами розглядається один раз у 2 роки. Про зміну умов орендної плати сторонами складається додаткова угода сторін».

Згідно з матеріалами справи, земельна ділянка, яку орендує ПП «Бізнес-Центр», належить до земель комунальної власності та знаходиться у межах населеного пункту смт Макарів, Макарівського району Київської області.

28.07.2015 року Управління Держземагентства у Макарівському районі зареєструвало земельну ділянку у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:013:0025.

Згідно з пунктом 4.1. Договору оренди Орендодавець має право вимагати від Орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Натомість, згідно з п. 4.2 Договору оренди Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.

Суд установив, що за даними відділу бухгалтерського обліку та звітності селищної ради станом на 01.12.2018 року заборгованість ПП «БІЗНЕС-ЦЕНТР» з орендної плати за Договором оренди становить 147 674,11 грн.

Вказана обставина підтверджується копією службової записки начальника відділу - головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Макарівської селищної ради Куранди Л. А. з розрахунком заборгованості.

Згідно з листом Макарівського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 07.06.2018 року № 140710/10-08, Орендар з жовтня 2015 року по червень 2018 року не сплачує орендну плату.

23.06.2018 року позивач направив відповідачу претензію (лист від 22.06.2018 року № 702) з вимогою невідкладно перерахувати Макарівській селищній раді заборгованість з орендної плати, що утворилася станом на 22.06.2018 року.

Натомість Орендар відповіді на претензію не надав.

З огляду на істотне порушення умов Договору оренди - несплату орендної плати за тривалий період, позивач звернувся до суду за захистом прав до суду про розірвання Договору оренди та стягнення 147 674,11 грн заборгованості з орендної плати.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1. ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотні умови договору оренди землі визначено статтями 15, 21-23 Закону України «Про оренду землі», до яких віднесено орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою визначено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Положеннями частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, як підстава для розірвання договору оренди.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Згідно з матеріалами справи, несплата відповідачем орендних платежів за користування земельною ділянкою за період з жовтня 2015 року - червня 2018 року в сумі 147 674,11 грн, підтверджується:

- службовою запискою начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності селищної ради Куранди Л.А. з розрахунком заборгованості з орендної плати за землю комунальної власності від 10.12.2018 року;

- листом Макарівського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС від 07.06.2018 року № 140710/10-08 «Про надання інформації».

Факту несплати орендних платежів ПП «Бізнес-Центр» не спростувало ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні у процесі апеляційного провадження.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав як для розірвання Договору оренди земельної ділянки від 01.06.2004 року, укладеного між Макарівською селищною радою та ПП «Бізнес-Центр», так і для стягнення вказаної вище заборгованості.

Окрім того, як правильно зазначив місцевий господарський суд розташування на земельній ділянці належних відповідачу об`єктів нерухомості є предметом окремого спору, а отже не входить до предмету доказування у цій справі.

Водночас відповідач в апеляційній скарзі та під час судового провадження в першій інстанції зазначив, що працівники ТОВ «Валтекс» та охоронної фірми ТОВ «Багратіон - М», незаконно та самовільно (у протиправний спосіб), починаючи з 01.06.2013 року захопили належну ПП «Бізнес-Центр» орендовану земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Б. Хмельницького, 66 в смт. Макарів, Київської області, та по даний час перешкоджають ПП «Бізнес-Центр» потрапити на орендовану ним земельну ділянку для здійснення своєї статутної господарської (підприємницької) діяльності. З відповідного приводу відповідач звертався до правоохоронних органів та до Макарівської селищної ради, однак безрезультатно.

На підтвердження обставин надав ухвали слідчого судді Макарівського районного суду від 28.07.2019 року, від 15.07.2019 у справі № 370/1178/17.

Щодо таких арґументів на підтвердження викладених обставин, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що згідно з нормами кримінального процесуального законодавства, обставини, викладені в ухвалі слідчого судді не є преюдицією, а отже, не можуть бути узяті до уваги.

До того ж, відповідачем відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України не надано доказів та відповідних обґрунтувань, які б безумовно підтверджували неможливості завчасного подання долучених до апеляційної скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2016, ухвали слідчого судді Макарівського районного суду від 28.07.2019 року та від 15.07.2019 у справі № 370/1178/17 до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Що стосується доданого доказу на стадії апеляційного провадження листа ДП «Центр державного земельного кадастру» Київської обласної філії від 30.04.2021 № 4-2/125 про відсутність технічної документації на земельну ділянку, то такий доказ жодним чином не спростовує право Макарівської селищної ради як власника розпоряджатися спірною земельною ділянкою.

До того ж, відповідно до правої позиції Верховного Суд, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (вказана правова позиція з цього питання викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 16.12.2020 у праві №908/1908/19).

Окрім того, на спростування інших арґументів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Реєстрація Макарівською селищною радою права власності на земельну ділянку за адресою: 08000, смт. Макарів, Київської області, вул. Б. Хмельницького, 66 , кадастровий номер :01:013:0025 є правом позивача як власника землі та жодним чином не порушує прав орендаря як користувача земельної ділянки.

При цьому, оскільки земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту смт Макарів, Макарівського району Київської області, відповідно до положень ЗК України, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Макарівська селищна рада є власником усіх земель в межах населених пунктів селищної ради, окрім земель державної та приватної власності.

Щодо заяв ПП «Бізнес-Центр», що на земельній ділянці перебувають недобудовані об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу, а отже, на підставі ст. 377 ЦК України останній має право на оренду земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини не входять до предмету доказування у даному спорі, натомість можуть бути предметом іншого спору, заявленого відповідачем.

Окрім того, на переконання скаржника, позивач не надав доказів на підтвердження правонаступництва - переходу прав та обов`язків Макарівської селищної ради Київської області до Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області, а також доказів повноваження керівника на підтвердження самопредставництва.

Щодо таких заяв, апеляційний господарський суд вказує таке.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» адміністративним центром Макарівської територіальної громади визначено смт Макарів та затверджено територію Макарівської територіальної громади.

Відповідно до пп. 4 частини другої розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» повноваження селищних рад, що увійшли до територіальних громад припиняються в день набуття повноважень селищних рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році відповідно до пп. 2 цього пункту.

Згідно з частиною восьмою ст. 45 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження місцевої ради, обраної на перших виборах, закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної ради, обраної на чергових або позачергових виборах.

За результатами виборів у 2020 році Токара В. Я. обрано Макарівським селищним головою, що відповідно до ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» надає право першому діяти від імені юридичної особи без довіреності.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування суд першої інстанції норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

З огляду на викладене та аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі (заявах, поясненнях), колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Бізнес-Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/115/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/115/19 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №911/115/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.06.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці з 14.06.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала