ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2021 р. Справа № 924/336/21

Господарський суд Хмельницької області у складі cудді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця Дзюби Володимира Івановича м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця Назаревич Світлани Михайлівни м. Хмельницький

про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, АДРЕСА_1 , зобов`язавши ФОП Дзюбу В.І. звільнити вказану будівлю

про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, м. Хмельницький, вул. Попова,3, зобов`язавши ФОП Назаревич С.М., звільнити вказану будівлю

Представники сторін:
від позивача: Марків Ю.С. згідно витягу з наказу №48 від 22.04.2021р.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький, м. Хмельницький звернувся з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Дзюби Володимира Івановича м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Назаревич Світлани Михайлівни м. Хмельницький про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, АДРЕСА_1 , зобов`язавши ФОП Дзюбу В.І. звільнити вказану будівлю про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, АДРЕСА_1 , зобов`язавши ФОП Назаревич С.М. звільнити вказану будівлю.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем після розірвання договору оренди №28/2002/ГоловКЕУ від 07.02.2002р. нерухомого військового майна нежитлового приміщення площею 155,8 кв.м., в будівлі військового містечка № НОМЕР_1 за адресою м. Хмельницький, вул. Попова,3 орендоване приміщення не повернуто. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11, 316, 317, 321, 326, 509, 530, 626, 627, 628, 629,631 ЦК України, ст. ст. 174, 175, 193 ГК України, ст. ст. 1,2,3, Закону України Про правовий режим майна в ҐЗСУ», ст.. 7 Закону України «Про господарську діяльність»

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.04.2021р. відкрито провадження у справі № 924/336/21 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.05.2021р..

Ухвалою суду від 05.05.2021р. підготовче засідання відкладено на 19.05.2021р.

Ухвалою суду від 19.05.2021р. в підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.06.2021р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01.06.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2021р.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач (ФОП Дзюба В.І.) в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Ухвали суду, які направлялися на юридичну адресу відповідача повернуті до суду із довідкою відділення поштового зв`язку про причину повернення: „адресат відсутній.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання адресатом кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на наведене, судом вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач (ФОП Назаревич С.М.) в судове засідання не з`явився, вимоги суду не виконав, щодо подачі відзиву на позов та направлення свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

Статтею 202 ГПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:
07.02.2002р. між Квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Дзюба В.І. (орендар) укладено договір оренди № 28/2002/ГоловКЕУ нерухомого військового майна, розташованого в Хмельницькому гарнізоні за адресою: м. Хмельницький, вул. Попова, 3, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлове приміщення на 1 поверсі 5-ти поверхового житлового будинку Інв. № 24/210, площею 155,8 кв.м, розміщене за адресою: м. Хмельницький, вул. Попова, 3, що знаходиться на балансі будинкоуправління № 2 та обліковується в Хмельницькій КЕЧ району, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 72086 грн. (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 2.2. договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

У відповідності до п. 2.3. договору назване в п. 1.1. нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під магазин продовольчих товарів.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що у разі припинення цього договору майно повертається Орендарем Орендодавцю (балансоутримувачу) в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Орендодавець (балансоутримувач) повинен скласти акт приймання-передачі та прийняти майно протягом одного місяця.

Орендар повертає майно орендодавцю (балансоутримувачу) аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання передачі.(п. 2.6 договору).

Згідно п. 5.8 договору, у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу. Відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати/повної або часткової/ орендованого майна з вини орендаря згідно з актом, складеним відповідною комісією МО України, за цінами, діючими на момент відшкодування.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір діє до 07.02.2007р. строком на 5 років.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно №34422037 від 03.03.2015р. нежитлове приміщення житлового будинку №210, загальною площею 155,8 кв.м., що знаходиться в м. Хмельницький, вул. Попова,3, власник якого є Держава України в особі Міністерства оборони України.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34422824 від 03.03.2015р. право власності на нежитлове приміщення житлового будинку №210, загальною площею 155,8 кв.м., що знаходиться в м. Хмельницький, вул. Попова,3, зареєстроване 26.02.2015р. №8923566 за Державою Україна в особі Міністерства оборони України на підставі свідоцтва на право власності №34422037 від 03.03.2015р.

17.08.2020р. між ФОП Дзюбою В.І. та ФОП Назаревич С.М. укладено договір про здійснення спільної діяльності №010820, згідно якого сторони дійшли згоди про здійснення спільної діяльнеості у сфері роздрібної торгівлі м`ясом, м`ясними продуктами, іншими продуктами харчування.

Згідно п. 2.1 договору, для здійснення діяльності, вказаної у п. 1.1 договору Сторона 1 надає протягом строку дії цього договору торгову площу не менше 60 кв.м., яка розташована у нежитловому приміщення за адресою м. Хмельницький, вул. Попова,3, а також здійснює перевезення продуктів харчування автомобільним транспортом.

04.09.2020р. комісією, затвердженою наказом начальника КЕВ м. Хмельницький від 27.12.2019р. № 328 (зі змінами), складено акт перевірки цільового використання орендованих приміщень. Так, згідно висновку комісії термін дії договору добровільного страхування орендованого майна на день проведення перевірки закінчився, таким чином майно не застраховано, в зв`язку з чим орендодавець несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди. Даний факт є істотним порушенням умов договору оренди (пункту 5.8.). В приміщеннях №№ 1, 10, 11, загальною площею 62,0 кв.м, розміщується магазин "Масна лавка", власником якого є фізична особа-підприємець Назаревич С.М., що в свою чергу свідчить про передачу в суборенду даних приміщень. Суборенда нерухомого державного майна забороняється діючим законодавством України, та є істотним порушенням умов договору оренди (пункту 11.1.)

Комісією запропоновано в зв`язку з істотними порушеннями договору оренди з боку орендаря (ФОП Дзюба), які були виявлені в ході проведення перевірки орендованого майна, достроково розірвати даний договір.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.10.2020р. позов Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Дзюби Володимира Івановича, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичної особи-підприємця Назаревич С.М., м. Хмельницький про стягнення 44718,08 грн. заборгованості по орендній платі, 648,15 грн. пені, 4971,58 грн. компенсації з земельного податку; про розірвання договору оренди нерухомого військового майна № 28/2002/ГоловКЕУ від 07.02.2002р. між Головним Квартирно-експлуатаційним Управлінням Міністерства Оборони України та фізичною особою-підприємцем Дзюбою Володимиром Івановичем, м. Хмельницький, задоволено частково.

Розірвано договір оренди нерухомого військового майна № 28/2002/ГоловКЕУ від 07.02.2002р., укладений між Головним Квартирно-експлуатаційним Управлінням Міністерства Оборони України та фізичною особою-підприємцем Дзюбою Володимиром Івановичем, м. Хмельницький.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021р. апеляційну скаргу фізичної особи підприємця Дзюби В.І. залишено без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області від 26.10.2020р. без змін.

19.02.2021р. Квартирно експлуатаційний відділ м. Хмельницький звернувся з листом - вимогою №944 до ФОП Дзюби В.І. в якому просить звільнити орендоване приміщення протягом 3-х робочих днів, у разі не виконання буде відключено всі комунальні послуги, буде здійснено нарахування штрафних санкцій та пені за не повернення майна в розмірі подвійної сплати за користування майном за весь час прострочення, а також буде змушений звернутися до суду для вирішення питання, яка останнійм залишена без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідачі орендоване приміщення не звільнили та не передали позивачу, останній звернувся до суду із позовом, згідно якого просить усунути перешкоди в користування нерухомим військовим майном нежитловим приміщенням в будівлі інв. № 210 військового містечка №24, м. Хмельницький, вул.. Попова,3 та зобов`язавши ФОП Дзюбу В.І. та ФОП Назаревич С.М. звільнити нежитлове приміщення.

Досліджуючи подано сторонами докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне:
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, - кожен суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Предметом позову у цій справі є звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення.

Положення ст. 391 Цивільного кодексу України, якою передбачено права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, передбачають регулювання захисту права власності не в будь-якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та (або) розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов`язані з позбавленням володіння майном. Тобто передбачений вказаною правовою нормою негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати користування та розпорядження ним. Також характерною ознакою цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред`явлення негаторного позову.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем договірних відносин.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2019 року у справі № 904/2083/18, від 14.02.2019 року у справі № 916/24/18, від 16.04.2019 року у справі № 904/2061/18 та від 13.03.2018 року у справі № 916/23/17.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Управління військовим майном у визначених Законом межах здійснюють Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України (стаття 2 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України).

Згідно зі статтею 3 названого Закону військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Правові засади здійснення у Збройних Силах України господарської діяльності, умови і гарантії її організації та державної підтримки встановлює Закон України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України».

За приписами статті 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам.

Згідно абз.2 п.1.3 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 03.07.2013 №4481.3 основними завданнями квартирно-експлуатаційного забезпечення в т. ч. є утримання і експлуатація фондів військового містечка, які знаходяться в користуванні військових частин.

Відповідно, позивач на законних підставах володіє спірним державним нерухомим майном, як передбачено в Положенні про КЕВ м. Хмельницького, є його балансоутримувачем і має стосовно нього певний обсяг повноважень, реалізація яких захищається законом.

Судом встановлено, що між Квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Дзюбою В. І. (орендар) укладено договір оренди № 28/2002/ГоловКЕУ нерухомого військового майна - нежитлового приміщення на 1 поверсі 5-ти поверхового житлового будинку Інв. № 24/210, площею 155,8 кв. м, розташованого за адресою: м. Хмельницький, вул. Попова, 3.

В подальшому, рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.10.2020р. у справі № 924/704/20, яке залишено без змін Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021р., розірвано договір оренди нерухомого військового майна № 28/2002/ГоловКЕУ від 07.02.2002р.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2021 року позивач звернувся з вимогою до ФОП Дзюби В. І. звільнити займане приміщення, аналогічна вимога була надіслана і на адресу ФОП Назаревич С. М. 15.03.2021р.

Жодних дій щодо повернення нерухомого військового майна відповідачами вчинено не було.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 73 - 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов квартирно-Експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Дзюби Володимира Івановича м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Назаревич Світлани Михайлівни м. Хмельницький про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, м. Хмельницький, вул. Попова,3, зобов`язавши ФОП Дзюбу В.І. звільнити вказану будівлю про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням в будівлі інв. №210 військового містечка №24, м. Хмельницький, вул. Попова,3, зобов`язавши ФОП Назаревич С.М., звільнити вказану будівлю задовольнити.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Дзюбу Володимира Івановича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном нежитловим приміщенням в будівлі інф. № 210 військового містечка № 24, АДРЕСА_1 звільнивши вказане приміщення..

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Назаревич Світлану Михайлівну ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном нежитловим приміщенням в будівлі інф. № 210 військового містечка № 24, м. Хмельницький, вул. Попова, 3 звільнивши вказане приміщення.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Дзюби Володимира Івановича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь квартирно експлуатаційного відділу міста Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Героїв АТО (Ціолковського) 3/1, код 07928461) 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Назаревич Світлани Михайлівни ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) на користь квартирно експлуатаційного відділу міста Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Героїв АТО (Ціолковського) 3/1, код 07928461) 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Повний текст складено 23.06.2021р.

Суддя С.В. Гладій

Відрук. 4 прим.:
1 - до справи
2 - позивачу (29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, (Ціолковського) 3/1)(реком. з повід.)
3 - відповідачу 1 (29000, м. Хмельницький, провулок Київський, 42)(реком. з повід.)
4 - відповідачу 2 (29000, м. Хмельницький, провулок Індустріальний,14)(реком. з повід.)