ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2021 р. Справа № 924/422/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В., при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства "Буддвір"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс"

про стягнення 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу, 636,3 грн. пені, 163,52 грн. 3% річних, 189,5 грн. інфляційних втрат

за участю представників: не з`явились.

У судовому засіданні 17.06.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" про стягнення 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу (за період з 05.02.2021р. по 16.04.2021р.), 636,30 грн. пені (за період з 05.02.2021р. по 16.04.2021р.), 163,52 грн. 3% річних (за період з 05.02.2021р. по 16.04.2021р.), 189,50 грн. інфляційних втрат (за період з 05.02.2021р. по 16.04.2021р.) на підставі договору поставки № 27/04/20-4 від 27.04.2020р.

Як стверджує позивач, відповідачем фактично було здійснено оплату за товар лише на загальну суму 14180 грн., що також підтверджується актом.

Тому, станом на 16.04.2021р., сума основного боргу складає 45396,45 грн.

Враховуючи вищевикладене та умови вищеозначеного договору, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві на позов, поданому 13.05.2021р. відповідач проти позову заперечує, при цьому посилаючись на ст. 549 ЦК України та п.6.4. договору поставки №27/04/20-4 від 27.04.2020р. позивачем також заявлено до стягнення 636,30 грн. пені та 2807,81 грн. штрафу. Однак, відповідач вважає, що такі вимоги є неправомірними, оскільки умовами спірного договору, а саме пунктом 6.4. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час сторонами передбачена можливість стягнення штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування судом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що зобов`язання, з якого відповідач допустив прострочку, є грошовим зобов`язанням, за порушення строків якого чинне законодавство передбачає застосування неустойки у формі пені, оскільки згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня нараховується за порушення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, відповідач зауважив, що можливість застосування пені та штрафу одночасно, передбачена у випадках, встановлених у ч. 2 ст. 231 ГК України, за порушення інших, ніж грошові зобов`язання, однак спірні правовідносини не підпадають під сферу дії даної статті.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити у позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

27.04.2020р. між приватним підприємством "Буддвір" (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" (покупцем) укладено договір поставки № 27/04/20-4 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується на замовлення покупця поставити певними партіями будівельні матеріали, зазначені у видаткових накладних, специфікаціях, або рахунках-фактурах, а покупець зобов`язується прийняти товар своєчасно та повністю оплатити його вартість у визначені договором строки згідно видаткових накладних та рахунків-фактурах (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 2.1. договору асортимент товару, кількість та його ціна встановлюється у видаткових накладних, рахунках-фактурах, або специфікації, що є невід`ємною частиною договору, на підставі замовлення покупця з урахуванням можливостей постачальника.

Як передбачено п. 2.2. договору сторони вважають партією товару кожну замовлену окрему партію товару, що передається у власність покупця, згідно видаткової накладної, рахунку-фактури, або специфікації.

Відповідно до п. 2.3. договору покупець подає постачальнику письмове замовлення на кожну партію товару, що планується не раніше ніж за 3 робочих днів, до дати поставки. Покупець має право замовити партію товар у потрібному йому асортименті, керуючись власними комерційними та/або господарськими потребами, із врахуванням наявності на складі постачальника асортименту товару.

Згідно із п. 3.1. договору поставка товару здійснюється партіями в строки узгоджені між сторонами.

Як передбачено п. 3.2. договору, отримання товару покупцем здійснюється на складі у постачальника.

Відповідно до п. 3.9. договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними після того, як він надав покупцю товар на своєму складі.

Згідно із п. 4.1. договору ціна за одиницю товару встановлюється у видаткових накладних, специфікації або рахунку-фактурі.

Як передбачено п. 4.2. договору загальна ціна товару за договором складається з суми всіх видаткових документів, на фактично поставлений товар покупцю.

Відповідно до п. 4.3. договору покупець здійснює 100% попередню оплату вартості замовленої партії товару.

Згідно із п. 4.4. договору розрахунки між сторонами заданим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Як передбачено п. 4.5. договору, днем отримання коштів за товар, вважається день зарахування 100% коштів вартості партії товару на розрахунковий рахунок постачальника.

Розділом 5 договору передбачені права та обов`язки сторін, де в п. 5.1. вказано, що постачальник зобов`язаний, зокрема: поставляти покупцю товар, визначений його замовленням та відповідно до умов цього договору.

В свою чергу, відповідно до п. п. 5.2. договору постачальник має право, зокрема: на своєчасну та повну оплату вартості поставленого товару; вимагати від покупця чіткого дотримання умов даного договору; виступити з ініціативою про розірвання договору у випадках, передбачених даним договором та чинним законодавством України

Відповідно до п. 5.3. договору покупець зобов`язаний, зокрема: своєчасно та у повному обсязі оплатити вартість товару відповідно до умов даного договору; підписувати акти звірок взаєморозрахунків протягом 7 календарних днів, з моменту їх отримання; відшкодувати повністю завдану шкоду.

Розділом 6 договору встановлена відповідальність сторін, де в п.п. 6.1. договору вказано, що у випадку порушення своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, визначену даним договором та чинним в Україні законодавством.

Згідно із п. 6.2. договору порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як передбачено п. 6.4. договору за затримку оплати вартості партії товару понад строки, встановлені відповідно до п. 4.3. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення, від загальної ціни несвоєчасно оплаченої партії товару, до дня проведення фактичної оплати згідно п. 4.5. цього договору, у разі прострочення оплати партії товару більше ніж на 20 календарних днів, відповідно до п. 4.3. цього договору, покупець зобов`язаний сплатити додатково штраф постачальнику у розмірі 5% від загальної ціни несвоєчасно оплаченої партії товару.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (у разі певності) сторін, та діє до 31.12.2020р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1.).

Даний договір автоматично пролонгується на кожен наступний 1 рік без укладення додаткової угоди, якщо за 10 календарних днів, до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про небажання продовження дії даного договору (п. 8.2.) .

Відповідно до п. 8.4. договору закінчення строку даного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору.

У випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством України (п. 9.1.).

Договір скріплено підписами та печатками обох сторін.

Між приватним підприємством "Буддвір" (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" (покупцем) складено, скріплено підписами печатками обох сторін акт звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків за період з 01.01.2021р. по 28.03.2021р. за основним договором, відповідно до якого станом на 25.03.2021р. заборгованість на користь приватного підприємства "Буддвір" становить 45396,45 грн. Також зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" 09.02.2021р. було сплачено 10000 грн., 11.03.2021р. 4180 грн.

В матеріалах справи також наявні копії: Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.07.2018р.; наказу приватного підприємства "Буддвір" № 1 від 26.08.2015р.; рішення засновників про створення приватного підприємства "Буддвір" № 1 від 26.08.2015р.

Судом відповідно до ст. 228 ГПК України постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, про що зазначено в протоколі судового засідання від 17.06.2021р.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а також те, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 27.04.2020р. між приватним підприємством "Буддвір" (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" (покупцем) укладено договір поставки № 27/04/20-4, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується на замовлення покупця поставити певними партіями будівельні матеріали, зазначені у видаткових накладних, специфікаціях, або рахунках-фактурах, а покупець зобов`язується прийняти товар своєчасно та повністю оплатити його вартість у визначені договором строки згідно видаткових накладних та рахунків-фактурах.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу, 636,30 грн. пені, 163,52 грн. 3%, 189,50 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № 27/04/20-4 від 27.04.2020р.

Судом зауважується, що сторонами у договорі було погоджено, що загальна ціна товару за договором складається з суми всіх видаткових документів, на фактично поставлений товар покупцю (п. 4.2.).

Також, умовами договору сторони погодили, що покупець здійснює 100% попередню оплату вартості замовленої партії товару (п. 4.3.).

Крім того, умовами договору, а саме п. 5.3. договору визначено, що покупець зобов`язаний, зокрема: своєчасно та у повному обсязі оплатити вартість товару відповідно до умов даного договору; підписувати акти звірок взаєморозрахунків протягом 7 календарних днів, з моменту їх отримання; відшкодувати повністю завдану шкоду.

Судом відзначається, що згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, враховуючи отримання покупцем товару, підписання покупцем та постачальником без зауважень акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021р. по 28.03.2021р., а саме скріплення підписами та печатками обох сторін та часткову оплату відповідачем заборгованості, суд приходить до висновку, що сума основного зобов`язання відповідача в повному обсязі не погашена, тому позовні вимоги в частині стягнення 45396,45 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору сторони узгодили, а саме п. 6.1., що у випадку порушення своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, визначену даним договором та чинним в Україні законодавством.

Також, умовами договору сторони узгодили, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 6.2.).

Крім того, п. 6.4. договору встановлено, що за затримку оплати вартості партії товару понад строки, встановлені відповідно до п. 4.3. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення, від загальної ціни несвоєчасно оплаченої партії товару, до дня проведення фактичної оплати згідно п. 4.5. цього договору, у разі прострочення оплати партії товару більше ніж на 20 календарних днів, відповідно до п. 4.3. цього договору, покупець зобов`язаний сплатити додатково штраф постачальнику у розмірі 5% від загальної ціни несвоєчасно оплаченої партії товару.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, враховуючи також, що пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (беручи до уваги також зміст ст.204 ЦК України), суд вважає безпідставними заперечення відповідача, однак, правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу, 636,30 грн. пені, 163,52 грн. 3%, 189,50 грн. інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, передбачених положеннями договору поставки № 27/04/20-4 від 27.04.2020р., тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості не подано.

Судові витрати згідно відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді 18.06.2021р. у відпустці) остаточно складено у 4-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 25.06.2021р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства "Буддвір" до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" про стягнення 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу, 636,3 грн. пені, 163,52 грн. 3% річних, 189,5 грн. інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Буд-Макс" (Хмельницька область, Хмельницький район, село Лісові Гринівці, вулиця Правди, 7, ідентифікаційний код 39266591) на користь приватного підприємства "Буддвір" (місто Хмельницький, вулиця Старокостянтинівське шосе, 1/1, ідентифікаційний код 39998594) 45396,45 грн. основного боргу, 2807,81 грн. штрафу, 636,3 грн. пені, 163,52 грн. 3% річних, 189,5 грн. інфляційних втрат, 2270 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) складено 25.06.2021р.

Суддя М.В. Смаровоз