ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/3204/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б. Ю. (головуючий), Колос І. Б. і Селіваненка В. П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А. М.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «ТСКНОВ» (далі - ТОВ «ТСКНОВ») - Прокопенка П. С., Удовенка О. М.,

відповідача - акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - АТ «ОГС «Київоблгаз») - Дроніної О. М.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Антимонопольного комітету України (далі - АМК) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ «ТСКНОВ»

на рішення господарського суду Київської області від 12.08.2020 (суддя Мальована Л. Я.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 [колегія суддів: Буравльов С. І. (головуючий), судді Сулім В. В., Пашкіна С. А.]

зі справи № 911/3204/19

за позовом ТОВ «ТСКНОВ»

до АТ «ОГС «Київоблгаз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - АМК,

про визнання протиправними дій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ТОВ «ТСКНОВ» звернулося до господарського суду Київської області з позовом до АТ «ОГС «Київоблгаз» про визнання зловживанням монопольним становищем дій АТ «ОГС «Київоблгаз» щодо нездійснення підключення об`єктів будівництва до газорозподільної системи (фізичного з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок ТОВ «ТСКНОВ», з підстав ненадання документів та/або їх копій, які підтверджують врегулювання земельних відносин, а також просило зобов`язати відповідача утриматись від вчинення відповідних дій.

1.2. Позов обґрунтовано тим, що АТ «ОГС «Київоблгаз», яке є суб`єктом господарювання та займає монопольне становище на ринку розподілу природного газу в межах Київської області, здійснює систематичне зловживання монопольним становищем щодо ТОВ «ТСКНОВ», що виявилось у незаконній відмові здійснити підключення об`єктів будівництва замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок ТОВ «ТСКНОВ», з підстав ненадання документів, які підтверджують врегулювання земельних відносин. Така відмова АТ «ОГС «Київоблгаз» обмежує інтереси як замовників, які не мають можливість споживати газ, так і ТОВ «ТСКНОВ», яке не може виконати умови укладених ним договорів, та є порушенням положень абзацу другого частини дев`ятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абзацу першого пункту 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Київської області від 12.08.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021, у задоволенні позову відмовлено.

2.2. Рішення та постанова судів попередніх інстанцій мотивовані недоведеністю позовних вимог, а також неналежністю обраного ТОВ «ТСКНОВ» способу захисту порушеного права. За висновками судів, компетенція щодо кваліфікації дій особи як зловживання монопольним становищем та зобов`язання утриматись від вчинення таких дій належить АМК у спосіб та порядок, визначений Законом України «Про Антимонопольний комітет України» та Законом України «Про захист економічної конкуренції». Висновок щодо зловживання монопольним становищем може бути здійснено лише за результатами спеціального дослідження, яке включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. Таке дослідження проводиться АМК відповідно до його дискреційних повноважень та в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, затвердженою розпорядженням АМК від 05.03.2002 № 49-р. Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про недоведеність обставин дотримання ТОВ «ТСКНОВ» вимог пункту 5 глави 2 розділу V Кодексу ГРС у частині оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж до об`єктів будівництва замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок ТОВ «ТСКНОВ».

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

ТОВ «ТСКНОВ», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Зазначаючи про обрання позивачем неналежного способу захисту при звернення з позовом, суди попередніх інстанцій порушили право ТОВ «ТСКНОВ» на доступ до правосуддя, оскільки згідно з пунктом 7 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарським судам підсудні спори, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

4.2. Суди не надали належної правової оцінки обставинам справи та не дослідили зібрані у справі докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги. При цьому суди порушили принцип змагальності сторін, оскільки безпідставно відхилили заяву ТОВ «ТСКНОВ» про визнання обставин встановленими, а також його клопотання про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом.

4.3. Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема стосовно:

- застосування пункту 7 частини першої статті 20 ГПК України з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого королівства» щодо можливості звернення до господарського суду суб`єктів господарювання про порушення суб`єктом монополії їх прав;

- застосування статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 20 ГПК України, статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо можливості застосування такого способу захисту як визнання діянь суб`єкта монополії зловживанням монопольним становищем (протиправними).

4.4. Як на підстави для касаційного оскарження прийнятих зі справи судових рішень скаржник посилається на пункти 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

5. Доводи інших учасників справи, заявлені клопотання

5.1. АТ «ОГС «Київоблгаз» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило оскаржувані судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

5.2. Від АМК відзив на касаційну скаргу не надходив.

5.3. У судовому засіданні 08.06.2021 представник ТОВ «ТСКНОВ» заявив усне клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частин п`ятої, шостої статті 302 ГПК України, у зв`язку з тим, що:

- наразі відсутній висновок Верховного Суду у складі колегії суддів, палати, об`єднаної палати або Великої Палати щодо можливості застосування такого способу судового захисту як визнання дій зловживанням монопольним становищем, і така передача необхідна для формування єдиної правозастосовчої практики;

- у цій справі виникли питання щодо предметної юрисдикції господарських судів стосовно того, чи підсудні їм спори щодо захисту економічної конкуренції, позаяк однією з підстав для відмови в позові слугували висновки судів про те, що такі спори розглядаються виключно АМК.

За результатами розгляду зазначеного клопотання Верховний Суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки: по-перше, відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування норм права не свідчить про те, що така справа містить виключну правову проблему і підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики; по-друге, суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні позовних вимог з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, а не з підстав порушення правил предметної юрисдикції, як помилково вважає заявник.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Стислий виклад обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

6.1. ТОВ «ТСКНОВ» здійснює діяльність у сфері проєктування та будівництва (реконструкції) газових мереж і має відповідні дозволи та ліцензії.

6.2. Відповідач є суб`єктом господарювання, який займає монопольне становище на ринку розподілу природного газу в межах Київської області. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» зазначене товариство є оператором газорозподільної системи, яке на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 855.

6.3. У відповідь на неодноразові звернення ТОВ «ТСКНОВ» до АТ «ОГС «Київоблгаз» щодо підключення закінчених будівництвом та введених в експлуатацію об`єктів газових мереж внутрішнього газопостачання останнє відмовило в такому підключенні з підстав ненадання документів, які підтверджують врегулювання земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж до об`єктів будівництва замовників робіт у ТОВ «ТСКНОВ».

6.4. Вважаючи, що в діях АТ «ОГС «Київоблгаз» наявні ознаки обмеження конкуренції, ущемлення інтересів ТОВ «ТСКНОВ» та споживачів (замовників) послуг з приєднання до ГРМ, які обрали виконавцем будівельних робіт з прокладання газової мережі до їх земельної ділянки ТОВ «ТСКНОВ», останнє звернулося до АМК із заявою про порушення АТ «ОГС «Київоблгаз» законодавства про захист економічної конкуренції, яка наразі перебуває в процесі розгляду АМК.

6.5. На думку позивача, звернення до АМК є формою досудового врегулювання спору, що не позбавляє його права звернутися з даним позовом безпосередньо до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

7. Законодавство України

7.1. Конституція України:

частина третя статті 124:

- юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

7.2. Цивільний кодекс України:

стаття 15:

- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання;

- кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства;

частина перша, пункт 3 частини другої, частина третя статті 16:

- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу;

- способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право;

- суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

7.3. Кодекс ГРС:

абзаци перший, четвертий пункту 1 глави 1 розділу V:

- власники об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (земельних ділянок), які фізично не підключені до ГРМ, мають право на приєднання (технічний доступ) цих об`єктів до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, у порядку, визначеному цим розділом;

- за зверненням власника об`єкта чи земельної ділянки (замовника) про приєднання його об`єкта до ГРМ Оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити приєднання об`єкта (земельної ділянки) до ГРМ, що на законних підставах перебуває в його власності або користуванні (у тому числі в експлуатації), за умови дотримання власником (замовником) вимог цього Кодексу та чинного законодавства;

пункт 4 глави 1 розділу V:

- приєднання об`єктів (земельних ділянок) замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами, наведеними у додатках 15, 16 до цього Кодексу. При цьому невід`ємною частиною договору на приєднання є технічні умови приєднання (додаток 17), які визначають вихідні дані для проєктування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проєктування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника. Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником;

- технічні умови приєднання включають ситуаційний план (ескізне креслення) розміщення ділянки газопроводу, на якому встановлюється точка приєднання та визначається прогнозована точка вимірювання (місце встановлення вузла обліку);

- якщо в заяві на приєднання (опитувальному листі Оператора ГРМ) замовник визначає виконавцем будівельних робіт з приєднання іншого (крім Оператора ГРМ) суб`єкта господарювання, то точка приєднання визначається в існуючій газорозподільній системі Оператора ГРМ та збігається з місцем забезпечення потужності, від якого замовник забезпечує будівництво газових мереж внутрішнього газопостачання відповідно до вихідних даних Оператора ГРМ, визначених в технічних умовах приєднання;

пункт 1 глави 2 розділу V:

- для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання;

- одночасно із заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ виключний перелік таких документів: 1) заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою Оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкта замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи; 2) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Якщо в документах на земельну ділянку відсутній графічний план земельної ділянки (відсутній кадастровий план), замовник має надати Оператору ГРМ ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки замовника із визначенням її меж; 3) копії документів замовника: які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб); які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців);

про взяття на облік або реєстрацію у Державній фіскальній службі відповідно до вимог Податкового кодексу України; 4) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури приєднання (за потреби);

абзаци четвертий, шостий пункту 2 глави 2 розділу V:

- за відсутності зауважень до поданих документів або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання (або дати усунення зауваження) на підставі даних опитувального листа, поданих документів та параметрів місця забезпечення потужності і точки приєднання визначає тип приєднання замовника та у цей самий строк надає йому (у визначений в опитувальному листі спосіб) дозвіл на приєднання, проєкт договору на приєднання, проєкт технічних умов приєднання та відповідні рахунки щодо їх оплати;

- договір на приєднання та технічні умови приєднання набувають чинності з дати повернення їх Оператору ГРМ підписаними замовником та за умови оплати вартості послуг з надання замовнику дозволу на приєднання, договору на приєднання та технічних умов приєднання, якщо вона передбачена чинним законодавством;

абзаци перший - шостий, восьмий - шістнадцятий пункту 5 глави 2 розділу V:

- якщо в опитувальному листі та/або заяві на приєднання замовник визначає виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до його земельної ділянки іншого (крім Оператора ГРМ) суб`єкта господарювання (у тому числі якщо тип приєднання підпадає під приєднання, що є стандартним), точка приєднання для об`єкта замовника визначається в існуючій газорозподільній системі Оператора ГРМ та збігається з місцем забезпечення потужності (максимально до нього наближена). У такому разі заходи, які забезпечуються Оператором ГРМ в рамках договору на приєднання, та вартість послуги Оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника (плата за приєднання) включають: закупівлю, встановлення та приймання в експлуатацію вузла обліку в точці вимірювання; розробку проєкту зовнішнього газопостачання (за його необхідності та у разі визначення Оператора ГРМ виконавцем розробки цього проєкту); підключення газових мереж зовнішнього газопостачання в місці забезпечення потужності (за їх наявності); підключення газових мереж внутрішнього газопостачання замовника в точці приєднання; пуск газу на об`єкт замовника та укладання договору розподілу природного газу (технічної угоди) з урахуванням вимог цього Кодексу;

- замовник після підписання договору на приєднання забезпечує в установленому законодавством порядку: оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж, що будуть будуватися замовником від точки приєднання; отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від точки приєднання (за необхідності); виконання інженерно-геодезичних вишукувань; розробку проєкту внутрішнього газопостачання з урахуванням вимог цього Кодексу; отримання в установленому законодавством порядку дозвільних документів про початок будівельних робіт; виконання підготовчих та будівельних робіт з прокладання газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання; введення в експлуатацію в установленому законодавством порядку газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання; відновлення благоустрою, порушеного внаслідок будівництва;

абзаци перший, другий пункту 9 глави 2 розділу V:

- Оператор ГРМ впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі Оператору ГРМ одного екземпляра проєкту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін;

- пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання (на об`єкт споживача, суміжного суб`єкта ринку природного газу) здійснюється Оператором ГРМ в установленому законодавством порядку протягом п`яти робочих днів у міській місцевості та десяти робочих днів у сільській місцевості за умови укладання договору розподілу природного газу (технічної угоди) та після набуття споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) підтверджених обсягів природного газу на відповідний період.

7.4. Закон України «Про захист економічної конкуренції»:

частина перша, пункт 7 частини другої статті 13:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання;

пункт 2 частини першої статті 50:

- зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

7.5. ГПК України:

частина перша статті 2:

- завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави;

частини перша, друга статті 5:

- здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором;

- у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону;

пункт 7 частини першої статті 20:

- господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

частини перша, четверта статті стаття 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

- суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів;

частина перша статті 86:

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

частини перша та друга статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

стаття 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права;

- не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ТСКНОВ», суди попередніх інстанцій, серед іншого, виходили з того, що позивач при зверненні з позовом обрав неналежний спосіб захисту. Так, за висновками судів, позовні вимоги можна розділити на дві складові, а саме: визнання зловживанням монопольним становищем та зобов`язання утриматись від вчинення відповідних дій. З урахуванням цього попередні судові інстанції зазначили, що чинне законодавство України визначає чіткий порядок та органи, на які покладено обов`язок визнавати діяння відповідних суб`єктів господарювання зловживанням монопольним становищем, зокрема, компетенція щодо кваліфікації таких дій, а також зобов`язання утриматись від них належить АМК у спосіб та порядок, визначений Законом України «Про Антимонопольний комітет України» та Законом України «Про захист економічної конкуренції».

8.2. Однак Верховний Суд не може погодитись з даними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 названої Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

За загальним правилом суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором. Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 зі справи № 338/180/17, від 11.09.2018 зі справи № 905/1926/16, від 30.01.2019 зі справи № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 зі справи № 916/3156/17.

8.3. Надаючи оцінку предмету та підставам заявленого зі справи позову, ТОВ «ТСКНОВ» у контексті змісту відповідного права, за захистом якого звернувся позивач, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, Верховний Суд доходить висновку про те, що ТОВ «ТСКНОВ» фактично не погоджується з відмовою АТ «ОГС «Київоблгаз» здійснити підключення об`єктів будівництва замовників, які визначили його виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок, та просить суд зобов`язати АТ «ОГС «Київоблгаз» вчинити дії щодо підключення таких об`єктів.

8.4. У зв`язку з цим до предмета дослідження у цій справі входило з`ясування обставин законності відмови АТ «ОГС «Київоблгаз» у здійсненні зазначених підключень з підстав ненадання доказів врегулювання земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж до об`єктів замовників, а, отже, і наявності підстав для зобов`язання відповідача вчинити такі дії щодо підключення.

8.5. Правовий аналіз наведених у пункті 7.3 цієї постанови положень Кодексу ГРС дозволяє дійти висновку, що цим нормативним актом врегульовано порядок приєднання об`єктів замовників до газорозподільчої системи Оператора ГРМ, у тому числі передбачено певний алгоритм дій як зі сторони замовника такого підключення, так і зі сторони відповідного Оператора ГРМ. При цьому залежно від того, кого замовник визначає виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до його земельної ділянки (Оператора ГРМ чи іншого суб`єкта господарювання), визначається і відповідальна за врегулювання земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж до об`єктів будівництва замовників особа.

У випадку якщо замовник визначає Оператора ГРМ виконавцем проєктних та будівельних робіт зовнішнього газопостачання, останній після укладення договору на приєднання у тримісячний строк забезпечує приєднання об`єкта чи земельної ділянки замовника (будівництво газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання), а також забезпечує, зокрема, оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж зовнішнього газопостачання, що узгоджується з положеннями пункту 3 розділу 2 глави V Кодексу ГРС.

У випадку якщо замовник визначає виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до його земельної ділянки іншого (крім Оператора ГРМ) суб`єкта господарювання, обов`язок щодо оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж, що будуть будуватися замовником від точки приєднання, покладається на замовника, що узгоджується з положеннями пункту 5 розділу 2 глави V Кодексу ГРС.

У силу приписів абзацу четвертого пункту 1 глави 1 розділу V Кодексу ГРС Оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити приєднання об`єкта замовника виключно за умови дотримання вимог цього Кодексу, у зв`язку з чим відмова Оператора ГРМ у здійсненні підключення об`єктів будівництва замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок іншого суб`єкта господарювання, з підстав ненадання документів, які підтверджують врегулювання земельних відносин, є правомірною.

8.6. Як з`ясували суди попередніх інстанцій, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що на виконання зазначених вимог Кодексу ГРС ТОВ «ТСКНОВ» надало АТ «ОГС «Київоблгаз» документи стосовно врегулювання земельних відносин по трасі прокладання газових мереж, що спричинило неможливість здійснити пуск газу як кінцевий етап у завершенні приєднання до газових мереж замовників, які обрали виконавцем робіт ТОВ «ТСКНОВ».

Під час розгляду справи ТОВ «ТСКНОВ» заперечувало необхідність надання таких документів для підключення об`єктів замовників та вважало незаконною вимогу АТ «ОГС «Київоблгаз» щодо їх надання. Така позиція позивача ґрунтується на помилковому тлумаченні наведених у пункті 7.3 цієї постанови норм Кодексу ГТС та спростовується висновками Верховного Суду, викладеними у пункті 8.5 цієї постанови.

8.7. За таких обставин, враховуючи законність відмови АТ «ОГС «Київоблгаз» у здійсненні спірних підключень, відсутні підстави і для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо таких підключень у судовому порядку.

8.8. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з недоведеності обставин дотримання ТОВ «ТСКНОВ» вимог пункту 5 глави 2 розділу V Кодексу ГРС у частині оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж до об`єктів будівництва замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок ТОВ «ТСКНОВ», а тому їх помилкові висновки в частині обрання позивачем неналежного способу захисту (з посиланням на нібито виключну компетенцію органів Антимонопольного комітету України) не вплинули на прийняття правильних по суті судових рішень, у зв`язку з чим вони підлягають залишенню в силі з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

8.9. Наведеним частково підтверджуються доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 13, 15, 16 ЦК України, пункту 7 частини першої статті 20 ГПК України, однак за зазначених мотивів такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

8.10. З урахуванням меж перегляду справи в касаційному порядку, встановлених статтею 300 ГПК України, Судом відхиляються доводи скаржника щодо оцінки судами попередніх інстанцій доказів зі справи та встановлення обставин справи.

8.11. Посилання скаржника на безпідставність відхилення його заяви про визнання обставин встановленими, а також його клопотання про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом не знайшли свого підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку. Суди попередніх інстанцій їх відхилили з належним мотивуванням.

8.12. Інші доводи касаційної скарги ТОВ «ТСКНОВ» не спростовують наведеного, а тому і не можуть бути підставами для її задоволення.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи ТОВ «ТСКНОВ» про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права у прийнятті оскаржуваних судових рішень знайшли своє часткове підтвердження, однак не можуть слугувати підставою для їх скасування з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги ТОВ «ТСКНОВ» без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій без змін з мотивів, викладених у цій постанові.

10. Судові витрати

У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 12.08.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 зі справи № 911/3204/19 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТСКНОВ» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Колос

Суддя В. Селіваненко