ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року Справа № 923/1050/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Річковий термінал", смт.Антонівка, м. Херсон

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АК "ОЛІМП", м. Херсон

до відповідача-2: Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, м.Херсон

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Антонівської селищної ради м. Херсон, м.Херсон, смт. Антонівка

про скасування державної реєстрації права власності

за участю представників сторін:

від позивача: Гончаров М.В. - адвокат

від відповідача-1: Долгополов О.В. - адвокат

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: Дудченко В.М. - адвокат

Товариство з обмеженою відповідальністю "Річковий термінал" () звернулось до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК "ОЛІМП" (), Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради () про скасування запису про право власності ТОВ "АК "ОЛІМП" реєстраційний номер 30211644 від 24 грудня 2010 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства " Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради () на об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), що знаходиться за адресою: вул. Склотарний ківш, будинок б/н, м. Херсон, Херсонська область.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на відсутність початкових правовстановлюючих документів про реєстрацію права власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), а також те, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні будь-які будівлі чи споруди, що відносяться до вказаного об`єкту. Тому, оскаржувану державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), що знаходиться за адресою: вул. Склотарний ківш, будинок б/н, м. Херсон, Херсонська область, за ТОВ "АК "Олімп" проведено з порушенням вимог статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою встановлено підстави для державної реєстрації прав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2020 р. даний позов передано на розгляд судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Річковий термінал" залишено без руху.

29.10.2020 за вх. № 8202/20 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення зауважень викладених в ухвалі суду від 22.10.2020р.

Ухвалою від 02.11.2020 суд прийняв позовну заяву ТОВ "Річковий термінал" до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/1050/20 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.12.2020 о 10:00.

30.11.2020 до суду від ТОВ "АК "Олімп" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до справи (т. 1 а.с.74-165).

Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на відсутність порушеного права та обрання позивачем невірного способу захисту.

Ухвалою від 01.12.2020 суд залучив до участі у розгляді справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Антонівської селищної ради м. Херсон та відклав підготовче засідання на 22.12.2020 о 10:30 год.

17.12.2020 року до суду від ТОВ "Річковий термінал" надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивачем надаються додаткові обґрунтування підстав для звернення з позовною заявою. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 22.12.2020 судом продовжено та відкладено підготовче засідання на 19.01.2021 об 11:30 год.

28.12.2020 року до суду від Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м. Херсон надійшли пояснення на позовну заяву, в яких надані пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

28.12.2020 року до суду від Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м. Херсон надійшли пояснення на відзив ТОВ "АК "Олімп".

Ухвалою від 19.01.2021 відкладено підготовче засідання на 16.02.2021 об 10:30 год.

Ухвалою від 16.02.2021 відкладено підготовче засідання на 09.03.2021 об 14:00 год.

Ухвалою від 09.03.2021 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/1050/20 та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.04.2021 о 12:00 год.

Ухвалою від 01.04.2021 відкладено судове засідання на 19.04.2021 об 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 19.04.2021 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 22.04.2021 відкладено судове засідання на 05.05.2021 об 11:30 год.

Ухвалою від 05.05.2021 суд здійснив заміну третьої особи - Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м. Херсон на його правонаступника - Виконавчий комітет Херсонської міської ради та відклав судове засідання на 27.05.2021 об 12:00 год.

В судовому засіданні 27.05.2021 оголошувалась перерва до 02.06.2021.

02.06.2021 від відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи поклався на розсуд суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Річковий термінал" є власником об`єкту нерухомого майна - бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером №521.

Також позивачем набуто у власність земельну ділянку площею 2,6762 га, кадастровий номер :02:001:1154, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 травня 2019 року, укладеного між Антонівською селищною радою м. Херсона і ТОВ "Річковий термінал", посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Гороховою Н.В.. зареєстрованого в реєстрі за номером 418.

За твердженням позивача, ТОВ "АК "Олімп" не визнає права власності позивача на вищевказані об`єкти нерухомості та вважає себе власником певного об`єкту незавершеного будівництва - недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), право власності на який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме Комунальним підприємством "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради від 24 грудня 2010 року з реєстраційним номером 30211644. Який нібито розташований на території вищевказаного об`єкту нерухомості, що перебуває у власності ТОВ "Річковий термінал" за адресою: АДРЕСА_1 .

Так позивач зазначає, що 27 січня 2003 року ТОВ "АК "Олімп" укладено із фізичною особою ОСОБА_1 договір дарування, за яким ТОВ "АК "Олімп" подарувало ОСОБА_1 недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів, ворота №2, залізничні колії №3, мощення №1, готовністю 58%, що знаходиться за адресою: м. Херсон, річка Дніпро, в районі Херсонського заводу "Скловиробів". Вказаний договір 27 січня 2003 року посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А. та зареєстровано в реєстрі за №257. При цьому, у пункті 1 вказаного договору зазначено, що недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів належить дарителю ТОВ "АК "Олімп" на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради від 17 лютого 1994 року за №94.

У подальшому, 21 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування недобудованого причалу по переробці та перевезенню вантажів готовністю 58%. воріт №2, залізничної колії №3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперечуном О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2388.

У свою чергу, між ОСОБА_2 та ТОВ "АК "Олімп" укладено договір купівлі-продажу від 17 грудня 2010 року, за яким товариство придбало об`єкт незавершеного будівництва - причал готовністю 58%, ворота №2, залізничну колію №3, мостіння №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Макіївського нотаріального округу Донецької області Єрмаковичем Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №3610.

Таким чином, найменування об`єкту нерухомого майна з 27 січня 2003 року по 21 червня 2010 року та 17 грудня 2010 року не змінилося, юридична адреса змінилася з - «м. Херсон, річка Дніпро, в районі Херсонського заводу "Скловиробів", на - "вул. Склотарний ківш, будинок б/н, м. Херсон, Херсонська область".

Рішенням виконавчого комітету Антонівської селищної ради не присвоювалася така юридична адреса об`єкту нерухомого майна - недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%) як - м. Херсон, р. Дніпро, в районі Херсонського заводу "Скловиробів". Також рішенням виконавчого комітету Антонівської селищної ради не присвоювалася така юридична адреса об`єкту нерухомого майна - недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%) як - АДРЕСА_2 .

Згідно пункту 1 договору дарування укладеного 27 січня 2003 року між ТОВ "АК "Олімп" та ОСОБА_1 випливає те, що недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів готовністю 58% належить дарителю АТ "Олімп" на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради від 17 лютого 1994 року №94.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17 лютого 1994 року №94 "Про надання земельної ділянки в тимчасове користування АК "Олімп" для обладнання портового майданчика по переробці та перевалці вантажів» ТОВ "АК "Олімп" відведена в тимчасове користування строком на двадцять років на умовах оренди земельна ділянка площею 2,69 га інших угідь із земель запасу з правом наступного викупу для обладнання портового майданчика по переробці та перевалці вантажів. Приписано орендареві до освоєння цієї земельної ділянки для визначених цілей приступити після відведення її в натурі та складання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди.

Позивач зазначає, що при цьому, не зазначена юридична адреса вказаної земельної ділянки ні АДРЕСА_2 .

01 квітня 1994 року між Херсонським міськвиконкомом та АТ "Олімп" було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, відповідно до умов якого Херсонський міськвиконком на підставі рішення від 17 лютого 1994 року №94 надав, а АК "Олімп" прийняла в тимчасове користування строком на 20 років земельну ділянку загальною площею 2,69 га із земель запасу для обладнання портового майданчика по переробці та перевалці вантажів. Договір зареєстровано у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 22 квітня 1994 року за №5.

Знову, тепер вже у договорі, не зазначена юридична адреса вказаної земельної ділянки ні АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, у рішенні виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17 лютого 1994 року №94 "Про надання земельної ділянки в тимчасове користування акціонерній компанії "Олімп" для обладнання портового майданчика по переробці та перевалці вантажів" не зазначено жодного положення щодо оформлення права власності за ТОВ "АК "Олімп" на об`єкт - недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів, ворота №2, залізничні колії №3, мощення №1, готовністю 58%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач стверджує, що оскільки відсутня реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ "АК "Олімп", станом на 27 січня 2003 року, на об`єкт - недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів, ворота №2, залізничні колії №3, мощення №1, готовністю 58%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , то ОСОБА_1 не набув у власність вказаний об`єкт як нерухомість.

У подальшому предметом нотаріально-посвідченого договору дарування укладеного 21 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу укладеного 17 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ "АК"Олімп" було нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%) розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що ТОВ "АК "Олімп" набув право власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%) від ОСОБА_2 , який не мав права розпоряджатися ним як об`єктом нерухомого майна, оскільки була відсутня реєстрація права власності на нерухомість, згідно Тимчасового положення та статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 24 грудня 2010 року №28499180 Комунальним підприємством "Херсонське бюро технічної інвентаризації" зареєстровано в реєстрі 24 грудня 2010 року з реєстраційним номером 30211644 право власності за ТОВ "АК"Олімп" на об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%) на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2010 року.

Позивач стверджує, що нотаріально-посвідчений договір дарування від 27 січня 2003 року, та нотаріально-посвідчений договір дарування від 21 червня 2010 року, а також нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу від 17 грудня 2010 року були укладено особами (дарувальниками та продавцем), які не мала права відчужувати нерухоме майно, позивач дійшов висновку, що ці договори суперечить вимогам закону, а саме нормам ст. ст. 203, 215, 655, 656, 658, 717, 718 ЦК України та є неукладеними.

Останній нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу від 17 грудня 2010 року безпосередньо пов`язаний з підставами та предметом спору у даній судовій справі, оскільки був укладений на підставі неіснуючих правовстановлюючих документів про реєстрацію права власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), а також оскільки на підставі цього договору було вчинено оскаржувану реєстраційну дію.

Позивач зазначає про відсутність початкових правовстановлюючих документів про реєстрацію права власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), а також те, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні будь-які будівлі чи споруди, що відносяться до вказаного об`єкту. Тому, оскаржувану державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, недобудований причал по переробці та перевезенню вантажів (готовністю 58%), що знаходиться за адресою: вул. Склотарний ківш, будинок б/н, м. Херсон, Херсонська область, за ТОВ "АК"Олімп" проведено з порушенням вимог статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою встановлено підстави для державної реєстрації прав.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право (ч.2 ст.16 ЦК України).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідками (Подібні за змістом висновки викладено, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Способом захисту свого цивільного права (інтересу) у даній справі ТОВ "Річковий термінал" визначено скасування запису про державну реєстрацію права власності відповідача ТОВ "АК"Олімп".

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині 2 статті 26 Закону України №1952 (у редакції, чинній до 16.01.2020, котра діяла на час прийняття рішення державним реєстратором та вчинення ним оспорюваного запису про реєстрацію права власності) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України №1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020 та на час звернення до суду з даним позовом) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діє на час прийняття судом рішення у даній справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16.01.2020, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому суд вважає помилковим твердження позивача про доцільність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав, у зв`язку з цим у задоволенні позову суд відмовляє.

Між тим, суд констатує, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано порядок виконання судових рішень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, а саме: судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України №1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначалося вище, виходячи з чинних приписів статті 26 Закону України № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Наразі такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому, з огляду на помилковість твердження позивача про доцільність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що з 16.01.2020 і на час ухвалення рішення судом матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, на що не звернув уваги позивач при зверненні з даною позовною заявою, суд зазначає про наявність достатніх підстав вважати, що за таких обставин позивач буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав у спосіб, запропонований в позові, а саме шляхом ухвалення судового рішення про скасування запису про право власності.

Суд зазначає, що вимога про скасування запису про право власності не відповідає передбаченим законом способам захисту.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підпису повного тексту рішення - 23.06.2021 р.

Суддя В.П.Ярошенко