ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.2021 м. Ужгород Справа № 907/290/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Діамант Лтд, м. Полтава

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Еко Сервіс, м. Чоп

про стягнення 422606,39 грн

секретар судового засідання Корольчук М.М.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Еко Сервіс з вимогою про стягнення суми 398257,26 грн основного боргу за поставлений на виконання Дистриб`юторської угоди №ДП-020 від 01 серпня 2011 року. Крім суми боргу, в зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем на підставі п. 7.3 Угоди нараховано також 24349,13 грн пені. Позов заявлено з посиланням на статті 530, 546, 549, 625 Цивільного кодексу України, статті 193, 230-232, 265 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 6339,10 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу та вручена адресату 11.05.2021, про що зроблено відмітку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив відпущений йому на виконання Дистриб`юторської угоди №ДП-020 від 01 серпня 2011 року товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на суму 398257,26 грн. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивачем відповідно до умов договору нараховано та поставлено вимогу про стягнення нарахованої на підставі п. 7.3 Угоди 24349,13 грн пені.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

01 серпня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Діамант ЛТД" (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Еко Сервіс (далі Дистриб`ютор, відповідач) укладено Дистриб`юторську угоду №ДП-020 (з наступними змінами. внесеними додатковими угодами), за умовами якої продавець призначив відповідача своїм дистриб`ютором продукції на території його діяльності: Закарпатська область, а Дистриб`ютор погоджується діяти в якості Дистриб`ютора на вказаній території та умовах, визначених цією угодою.

Згідно з п. 1.2. угоди, продавець на умовах, передбачених цією угодою, поставляє продукцію Дистриб`ютору в асортименті та за цінами, вказаними у видаткових накладних, які свідчать про прийом -передачу Продукції, а Дистриб`ютор здійснює оплату отриманої продукції та її подальший продаж на умовах, визначених у даній Угоді.

Пунктом 2.1. угоди визначено, що загальна вартість угоди складає суму продукції, отриманої по всім накладним та іншим товаросупроводжувальним документам на протязі дії цієї угоди.

Оплата продукції здійснюється Дистриб`ютором передплатою або не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця. (п. 6.1. угоди).

Відповідно до 7.3. угоди, у випадку порушення строків оплати, визначених п. 6.1. (30 календарних днів) Дистриб`ютор на вимогу Продавця сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

На виконання взятих на себе за Угодою зобов`язань позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3034375,70 грн, що підтверджується видатковими накладними № № 2321 від 11.09.2020 на суму 219 057,30 грн, № 2402 від 18.09.2020 на суму 220577,82 грн з ПДВ, № 2460 від 25.09.2020 на суму 193 257,60 грн, №2598 від 09.10.2020 на суму 155 577,84 грн з ПДВ, № 2743 від 23.10.2020 на суму 300 163,68 грн з ПДВ, № 2793 від 30.10.2020 на суму 82 991,16 грн з ПДВ, №2980 від 17.11.2020 на суму - 268 849,44 грн з ПДВ, № 3118 від 24.12.2020 на суму 308 786,28 грн з ПДВ, № 3202 від 27.11.2020 на суму 64 254,96 грн з ПДВ, № 3484 від 18.12.2020 на суму 92 030,94 грн з ПДВ, № 3494 від 18.12.2020 на суму 530 571,42 грн з ПДВ, № 179 від 26.01.2021 на суму 435 151,02 грн з ПДВ, № 614 від 05.03.2021 на суму 163 106,24 грн з ПДВ та долученими до них товарно-транспортними накладними.

За твердженням позивача отриманий товар відповідач оплатив частково, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем складає 398257,26 грн.

Поряд з цим, відповідно до пункту 7.3 Договору поставки сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

З огляду на вказаний пункт, позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 24349,13 грн пені (розрахунок долучений до матеріалів позовної заяви).

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як установлено судом, факт відпуску товару позивачем належним чином доведено долученими до матеріалів справи накладними, які містять підпис відповідача про його отримання.

Доказів оплати поставленого товару в установлений договором тридцятиденний строк з моменту поставки визначеного накладними товару матеріали справи не містять.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду свого контррозрахунку, належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, на підставі поданих позивачем доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 398257,26 грн основного боргу є обґрунтованими, підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.3 Договору поставки сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару Дистриб`ютор на вимогу Продавця сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що пеня нарахована на фактичну суму заборгованості по кожній партії поставленого товару окремо в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за періоди, що не перевищують шість місяців від дати прострочення зобов`язання. Таким чином, вимога про стягнення 24349,31 грн підлягає задоволенню.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 6339,10 грн витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Сервіс»(89502, Закарпатська обл., місто Чоп, вул. Мукачівське Шосе, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Діамант ЛТД»(36014, м. Полтава, вул. Петра Дорошенка, буд. 57, ) суму 422606,39 грн (чотириста двадцять дві тисячі шістсот шість гривень 39 коп.), в т. ч. 398257,26 грн боргу за поставлений на виконання Дистриб`юторської угоди №ДП-020 від 01.08.2011 товар, 24349,13 грн пені, а також 6339,10 грн.(шість тисяч триста тридцять дев`ять гривень 10 копійок) на відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.06.2021

Суддя Л.В. Андрейчук