ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Справа № 906/1044/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Дика А.І.,

представники учасників справи:

позивач- Якименко М.М.;

відповідач- не з`явився;

третя особа- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» на рішення господарського суду Житомирської області від 03.03.2021, повний текст якого складено 04.03. 2021, та Позивача- ОСОБА_1 на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 31.03.2021, повний текст якого складено 04.04.2021, у справі №906/1044/20 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом ОСОБА_1 смт.Попільня Житомирської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс»

смт.Попільня Житомирської обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача -

ОСОБА_2 с.Квітневе Попільнянського р-ну Житомирської обл.

про зобов`язання вчинити дії,-

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Жито-мирської області з позовом про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» (надалі в тексті Товариство) повідомити їй вартість частки колишнього учасника станом на 19.06.2020, обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку за період з дати створення та до моменту її виходу з числа учасників, в тому числі, копії всіх протоколів зборів учасників товариства, документів про розподіл прибутку, якими затверджувались суми дивідендів учасникам товариства, аудиторських висновків та результатів надання аудиторських послуг, річної фінансової звітності для визначення вартості її частки.(т.1, арк.справи 1-4).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 відкрито провадження у справі №906/1044/20, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 .(т.1, арк. справи 32-33).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.03.2021 у справі №906/1044/20 задоволено позов. Крім того, додатковим рішенням від 31.03.2021 частково задоволено заяву представника Позивача про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення вмотивоване тим, що на підставі положень ч.6 ст.24 Закону України «Про това-риства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виник обов`язок повідомити ОСОБА_1 , як колишньому учаснику, вартість її частки, визначену станом на день, що передував дню подання нею відповідної заяви тобто, на 18.06.2020; надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку, строк виконання якого настав. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо надання Позивачу як колишньому учаснику Товариства на його вимогу інформації щодо вартості частки та надання розрахунку і підтверджуючих документів.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатом Яки-менком М.М. не обґрунтовано необхідності надання додаткових консультацій саме за місцем проживання клієнта, враховуючи, що надання консультацій передбачено іншими пунктами акту. Крім того, Відповідач відшкодував Позивачу 10000 грн витрат на правничу допомогу, що під-тверджується платіжним дорученням №4478 від 30.03.2021, тому в цій частині провадження щодо розгляду заяви підлягає закриттю. Таким чином суд першої інстанції повважав обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача 5 000 грн.(т.2, арк.справи 63-66).

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 03.03.2021 у даній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. (т.2, арк.справи 112-113).

Обґрунтовуючи скаргу Товариство зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд невірно надав оцінку нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_1 від 19.06. 2020, фіскальному чекові від 24.06.2020 та трекінгу на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта» (реєстраційне відправлення №771), вважаючи що ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» отримало зазначену заяву. Водночас, суд проігнорував твердження Товариства про неотримання заяви ОСОБА_1 від 19.06.2020, оскільки із зазначених вище документів неможливо встановити вмісту поштового відправлення через відсутність опису такого відправлення, тому документи на які посилається Позивач і суд не можуть бути належними та допустимими доказами отримання Товариством вказаної заяви.

Разом з тим, не погоджуючись із додатковим рішенням від 31.03.2021 у даній справі в час-тині відмови у стягненні 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення в цій частині скасувати і повністю задово-лити його заяву.

Обґрунтовуючи свою скаргу Позивач наголошує, що ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення в частині відмови у стягненні з Відповідача 10000 грн витрат за послуги адвоката, суд першої інстанції порушив норми ч.3 ст.123, ч.ч.1,3-6 ст.126, ч.8 ст.129 та абз.2 ч.3 ст.233 ГПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», оскільки в порушення принципу диспозитивності та змагальності суд першої інстанції втрутився у правовідносини адво-ката та його клієнта, безпідставно вдався до аналізу потреби Позивачем у наданій адвокатом правовій допомозі, проігнорувавши обставини фактичного надання адвокатом та отримання Пози-вачем таких послуг у зв`язку із захистом та представленням інтересів ОСОБА_1 та супровод-женням спору у справі №906/1044/20.(т.2, арк.справи 77-82).

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 та 20 травня 2021 року відкрито провадження за скаргами Позивача і Відповідача, а також вирішено розглядати скарги в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк.справи 92, 160).

За час апеляційного провадження до суду надійшли:

- 17.05.2021 надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги Позивача та додатково підтримує свою скаргу.(т.2, арк.справи 94-96).

- 11.06.2021 від Позивача надійшла відповідь на відзив Відповідача та відзив на його апеляційну скаргу, в яких Позивач заперечує проти скасування рішення суду першої інстанції та додатково підтримує свою апеляційну скаргу і просить повністю задоволити заяву про стягнення з Відповідача понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 181-183,191-193).

- 15.06.2021 на електронну адресу суду надійшла заява Позивача про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та повідомив про наступне надіслання доказів у встановлений строк.(т.2, арк.справи 206).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 15.06.2021 представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги Відповідача та підтримав свою скаргу, просив суд скасувати додаткове рішення та залишити без змін рішення про задоволення позову.

Відповідач та Третя особа не забезпечили явки своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції, разом з тим від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через участь представника в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів у судовому засіданні 15.06.2021 відмовила в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що апеляційне провадження порушене, зокрема, і за скаргою Відповідача. При цьому, відкладення розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а немож-ливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення. Норми чинного законодавства не обмежують представ-ництво сторін конкретними особами, відтак, у Відповідача була можливість забезпечити участь будь-якого уповноваженого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів учасників товариства, які оформлені протоколом №1 від 05.02.2016 громадяни України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 створили Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» з розподілом часток в статутному капіталі товариства: ОСОБА_2 65% та ОСОБА_1 35%.(т.1, арк.справи 107).

08.02.2016 проведено державну реєстрацію ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс», керівником якого є ОСОБА_2 що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.06.2020.(арк.справи 13).

Матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 від 19.06.2020 за зміс-том якої:

1) повідомлено про прийняте рішення щoдо виходу зі складу учасників ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс»;

2) заявлено прохання до ТОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» про: - повідомлення про вартість її частки з обґрунтованим розрахунком та копіями документів щодо цього не пізніше 30 днів з дня отримання заяви; - виплату вартості її частки розміром 35% статутного капіталу ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» та одержання вартості частини майна, пропорційну в його частці та прибут-ку в статутному капіталі Товариства, встановленої чинним законодавством України, протягом строку, визначеного статутом Товариства.(т.1, арк.справи 11).

В описі документів, що надаються державному реєстратору 22.06.2020 вказано, що ОСОБА_3 -риство надало такі документи: реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в державному реєстрі; квитанцію та заяву про вихід зі складу учасників.(т.1, арк.справи 12).

Матеріали справи містять фіскальний чек від 24.06.2020 про направлення поштового відправлення ОСОБА_2 та трекінг відправлення за номером 771, з якого вбачається, що відправлення вручено особисто 27.06.2020. При цьому, Позивач наголошує, що вказане відправлення свідчить, що 24.06.2020 державним реєстратором реєстраційної служби Попільнян-ського РУЮ Ярош А.В. направлено на адресу ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» та директору Товариства повідомлення з вказаною випискою з ЄДР.(т.1, акр справи 14, 15).

Вважаючи, що Товариством порушено ч.6 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеже-ною та додатковою відповідальністю» в частині обов`язку з надання колишньому учаснику інформації про вартість частки, що підлягає виплаті за наслідками виходу з товариства надання обґрунтованого розрахунку та копії документів, які були використані при розрахунку вартості частки ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.(т.1, арк.справи 1-5).

Як зазначалось вище, рішенням від 03.03.2021 у справі №906/1044/20 господарський суд Житомирської області позовні вимоги задоволив.(т.1, арк.справи 203-207).

Крім того, додатковим рішенням від 31.03.2021 частково задоволено заяву Позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 63-66).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача безпідставна та не підлягає задоволенню, однак скарга Позивача на додаткове рішення обґрунтована, з огляду на наступне:

Оскільки предметом даного спору є зобов`язання Товариства надати колишньому учаснику документи, необхідні для розрахунку вартості частки даний спір є корпоративним, враховуючи як суб`єктний склад учасників спору, так і підстави, якими обґрунтовується позов.

Відповідно до статті 167 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України), корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) госпо-дарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарсь-кою організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Кожна особа, згідно ст.15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ст.16 ЦК України. Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання право-чину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) від-шкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездільнос-ті органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого само-врядування, їхніх посадових і службових осіб. Належним в розумінні ст.16 ЦК України є спосіб захисту внаслідок застосування якого відновлюються порушені або оспорювані права чи охороню-вані законом інтереси позивача.

Аналогічно врегульовано способи захисту свого порушеного права у статті 20 ГК України. Так, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інте-ресів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущем-люють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Порядок створення та управління товариством, відносини учасників між собою та з това-риством, правовий статус учасників та самого господарського товариства, яким є товариство з обмеженою відповідальністю, визначаються й регулюються, зокрема, §1 глави 8 ЦК України, главами 7, 9 ГК України, Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відпові-дальністю» від 06.02.2018, який набрав чинності 17.06.2018.

Учасником господарського товариства за приписами ч.1 ст.114 ЦК України може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь в управлінні товариством, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства.

Підприємство, за приписами статті 62 ГК України, є самостійним господарюючим суб`єк-том, юридичною особою, має відокремлене майно, самостійних баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Згідно із ч.5 ст.63 ГК України господарське товариство як корпоративне підприємство діє, зокрема, на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Положеннями ст.200 ЦК України та ст.2 Закону України «Про інформацію» інформацією є відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях (у вигляді документів) або відображені в електронному вигляді.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, викорис-тання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших грома-дян, права та інтереси юридичних осіб. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.(ст.5, ч.2 ст.7 Закону України «Про інформацію»).

Згідно зі ст.5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) учасники товариства мають такі права: брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та ста-тутом товариства; отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; брати участь у розподілі прибутку товариства; отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залиши-лася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Розмір статутного капіталу товариства, ст.12 вказаного Закону, складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір част-ки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50%, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників; учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу; вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється; не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідо-мити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку; вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»; товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки; Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати; вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника; за погодженням учасника товариства, який вийшов та товариства, зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна; товариство виплачує учас-нику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника; товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необ-хідних для визначення вартості його частки; Статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, порядок, розмір та спосіб проведення розрахунків з учасником, що виходить з товариства, а також порядок вибору суб`єкта оціночної діяльності; відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.(ч.ч.1,5-12 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

З огляду на зазначені положення законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вихід учасника зі складу учасників товариства це безумовне та добро-вільне волевиявлення учасника направлене на припинення його корпоративних правовідносин з господарським товариством, яке не потребує згоди інших учасників у разі, якщо частка такого учасника в статутному капіталі товариства становить менше 50%.

Матеріали справи свідчать, що згідно з п.4.10.2 Статуту Товариства, частка Позивача в статутному капіталі ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» становить 35%.(т.1, арк.справи 132-150).

Вихід Позивача зі складу учасників товариства, як учасника, частка в статутному капіталі якого становить менше 50 %, в силу вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не ставиться в залежність від згоди інших учасників товариства на такий вихід.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у день проведення державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною складу учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю або зміною розмірів їхніх часток, суб`єкт державної реєстрації повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) виписку з Єдиного державного реєстру заявнику, товариству, особам, які були зазначені у цьому реєстрі як учасники товариства до проведення реєстраційної дії, та особам, які зазначені у цьому реєстрі як учасники товариства після проведення реєстраційної дії. Якщо суб`єкту державної реєстрації відома електронна пошта осіб, яким надсилається ця виписка, він у той самий день додатково надсилає копію виписки зазначеним особам електронною поштою.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу, що у разі виявлення бажання виходу зі складу учасників товариства та отримання виплати вартості частки в статутному капіталі, необхідно спочатку вчинити дії, що передбачають державну реєстрацію такого виходу шляхом подання відповідної заяви про вихід з товариства до державного реєстратора у порядку, визначеному Зако-ном України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадсь-ких формувань», при цьому, справжність підпису на заяві повинна бути нотаріально засвідчена.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач, користуючись своїм правом як учасника ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс», передбаченим ч.1 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», здійснила вихід зі складу учасників Товариства на підставі заяви від 19.06.2020, посвідченої приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчук А.Я., про що внесено реєстровий запис за №216.(т.1, арк.справи 11).

За приписами ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізич-них осіб-підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; документ про сплату адміністративного збору; один із відповідних документ-тів, зокрема, г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додат-ковою відповідальністю.

Справжність підписів на документі, визначеному підпунктом «г» цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

Тобто, право ініціювати реєстрацію змін у складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю надано відповідним учасникам товариства.

Така реєстрація в державному реєстрі здійснюється (за ініціативи як товариства так і учасника) в межах правовідносин з державної реєстрації юридичних осіб та з метою фіксації змін відомостей про юридичну особу, засвідчення державою змін у статутних документах товариства, що відбулися на підставі відповідних юридичних фактів.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.06.2020 наслідками внесення вказаних змін стало зазначення керівником (єдиним учасником) ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» ОСОБА_2 (т.1, арк.справи 13).

Тому є вірним висновок суду першої інстанції, що 22.06.2020 відбулась державна реєстра-ція виходу Позивача ОСОБА_1 зі складу учасників ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс».

Єдиним аргументом апеляційної скарги є твердження про неотримання заяви ОСОБА_1 від 19.06.2020, оскільки на думку Товариства, із поданих Позивачем документів неможливо вста-новити вмісту поштового відправлення, без опису вкладення, тому фіскальний чек та трекінг відправлення не можуть бути належними та допустимими доказами отримання Відповідачем заяви про вихід зі складу учасників Товариства.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що на підставі положень ч.6 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у Товариства виник обов`язок повідомити ОСОБА_1 , як колиш-нього учасника, вартість її частки, визначений станом на день, що передував дню подання нею відповідної заяви та надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для роз-рахунку, строк виконання якого настав.

Обґрунтовуючи скаргу, Відповідач, натомість не вказує, яке саме відправлення ним отри-мано 27.06.2020 за номером 771.(т.1, акр справи 14, 15).

Крім того, матеріали справи містять адвокатський запит від 10.08.2020 адвоката Позивача ОСОБА_4 до ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» щодо надання інформації та підтверджуючих документів щодо вартості частки колишнього учасника, обґрунтованого розрахунку та копій доку-ментів, необхідних для розрахунку. Жодної відповіді на запит не надано.

Колегія суддів також звертає увагу, що після відкриття провадження у справі та направ-лення суду відзиву на позов, Відповідач ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» був обізнаний про існування спору щодо зобов`язання надати ОСОБА_1 необхідні документи, однак свідомо не виконав такого обов`язку навіть під час провадження справи в суді як першої, так і апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, тому апеляційну скаргу Відповідача належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 03.03.2021 без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Відповідача не встановлено.

Крім того, Позивач не погоджуючись із додатковим рішенням від 31.03.2021 у даній справі в частині відмови у стягненні 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, подав скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення в цій частині та повністю задоволити його заяву, ав обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм ч.3 ст.123, ч.ч.1,3-6 ст.126, ч.8 ст.129 та абз.2 ч.3 ст.233 ГПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходжен-ням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою ад-воката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За резу-льтатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподі-лу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу ад-воката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу до-помогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правни-чої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правни-чої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на під-ставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відпо-відних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репута-цію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивача у справі №906/1044/20 представляв адвокат Якименко М.М., що стверджується договором про надання правничої допомоги від 01.07.2020, додатком №1 до договору, актом надання правової допомоги від 09.03.2021, платіжними дору-ченнями №58789614 від 07.08.2020 на суму 5000 грн; №06ОТ345ОМ від 23.09.2020 на суму 5000 грн; №154946680 від 28.10.2020 на суму 5000 грн; №В-11746539 від 03.12.2020 на суму 5000 грн; №81872796 від 16.03.2021 на суму 5000 грн.(т.2, арк.справи 9-9-11, 13-16).

Згідно пункту 1.1 договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а адвокат приймає зобов`язання здійснювати захист, представництво та/або надавати інші види правової (правничої) допомоги (далі правова допомога) на умовах та в порядку, що визначені цим дого-вором. Ціна та порядок здійснення розрахунку за правову допомогу визначається та узгоджується між сторонами і зазначається в погодженні гонорару за надання правової допомоги (додаток №1), який є невід`ємним додатком до договору.(п.3.1 договору).

Оплата правової допомоги здійснюється клієнтом на поточний рахунок адвоката, вказаний у розділі 7 цього договору; строк оплати за цим договором визначається за наслідками домовленості між сторонами, оформлюючи це належним чином, про що зазначається в додатку №1 до цього договору. Для оплати правової допомоги адвокат може надавати клієнтові рахунок, а також сто-рони за наслідками наданої адвокатом правової допомоги клієнтові можуть оформити та можуть підписати акт прийому надання правової допомоги, а також щодо об`єму наданої правової допомоги адвокат вправі надати клієнтові письмовий звіт з деталізацією правової допомоги, зокре-ма, за її видами та категоріями.(п.3.2, 3.3, 3.4 договору).

Пунктом 2 додатку №1 до договору «Погодження гонорару за надання правової допомоги» встановлено, що ціна на правову допомогу, яка надається адвокатом згідно договору становить загальну суму грошових коштів за відпрацьований адвокатом час, що обліковується в годинах та хвилинах виходячи з базової ставки 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (без ПДВ) за 1год. роботи адвоката.

Матеріалами справи стверджується, що представляючи інтереси клієнта адвокат надав правничу допомогу, яка відображена у п.1 акту прийому надання правової (правничої) допомоги від 09.03.2021.

Так, адвокатом надано, а клієнтом отримано правову допомогу відповідно до умов догово-ру в об`ємі з деталізацією кожного їх виду, у період з 01.07.2020 по 05.03.2021 включно, а саме:

1.1) аналіз ситуації, що склалася у спірній ситуації клієнта, вивчення наданих клієнтом документів, розроблення правової алгоритму та порядку захисту порушених прав і узгодження наведеного з клієнтом - 30 хв.;

1.2) надання усних консультацій щодо порядку досудового врегулювання спору стосовно обрахування вартості частки колишнього учасника, надання товариством обґрунтованого розра-хунку і копії необхідних документів - 50 хв.;

1.3) підготовка та подання адвокатських запитів до товариства та державного реєстратора щодо документів, які опосередковують вчинення державним реєстратором відповідної реєстра-ційної дії виходу ОСОБА_1 з учасників товариства в порядку процедури, визначеної Законом - 80 хв.;

1.4) підготовка позовної заяви, формування позовних матеріалів, розсилання іншим учасникам та подання позову в Господарський суд Житомирської області до ТзОВ «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» про зобов`язання повідомити вартість частки колишнього учасника, обґрунтований розрахунок та надання копії всіх документів, необхідних для такого розрахунку - 215 хв.;

1.5) підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви, клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , оформлення, сплата судового збору, формування відповідних матеріалів, розсилання копій іншим учасникам, подання в господарський суд -135 хв.;

1.6) підготовка та подання заяви/клопотання про участь в судовому засіданні в порядку відеоконференції - 20 хв.;

1.7) надання письмових консультацій, зокрема, у спосіб підготовки проекту відповідного звернення клієнта до товариства про надання копій документів, надання актуальної судової прак-тики щодо аналогічних спорів у подібних спорах, роз`яснення порядку та необхідності безпосе-редньої участі клієнта в судових засіданнях - 190 хв.;

1.8) підготовка відповіді на відзив на позовну заяву та додатків, оформлення та формування відповідних матеріалів, розсилання копій іншим учасникам та подання цього в Господарський суд Житомирської області - 220 хв.;

1.9) представлення інтересів ОСОБА_1 шляхом участі в судових засіданнях у господарсь-кому суді як шляхом поїздки до м.Житомира і безпосередньою присутністю в залі судового засідання так й в порядку відеоконференції - 340 хв.;

1.10) консультування щодо порядку вирішення та строків розгляду спору у даній справі, узгодження на зустрічах з ОСОБА_1 подальшого алгоритму юридичних дій зі сторони адвоката - 50 хв.;

1.11) поїздка та участь і надання правової допомоги при здійсненні клієнтом візиту до відповідача для урегулювання спору шляхом отримання інформації як про вартість розрахунку частки учасника, що вийшов з товариства, так і копій документів, на підтвердження такого розра-хунку - 210 хв.;

1.12) підготовка заяви про розподіл судових витрат та підготовка письмових пояснень у справі, розсилання таких іншим учасникам та подання до Господарського суду Житомирської області - 90 хв.;

1.13) роз`яснення клієнтові змісту ухваленого рішення суду по суті та надання консультацій щодо подальшого розгляду судом спору і набрання відповідно рішенням законної сили - 10 хв.

З пункту 2 вказаного акту вбачається, що загальний розмір виплати гонорару за цим актом адвокату у період з 01.07.2020 по 05.03.2021 включно становить 25000 грн. (без ПДВ).

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має спла-тити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`я-зується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надан-ня правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на профе-сійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодо-вуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу та-кож відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрун-тованою.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 звернув увагу на необхідність оцінки дій адвоката (щодо вивчення апеляційної скарги, підготовки до судового засідання, відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо) за критерієм обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розу-мінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надава-лись, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач вважає заявлені Позивачем витрати над-мірно високими, та 19.03.2021 подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому, зокрема, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; Відповідач вважає справу нескладною; зауважує, що представником Позивача умисно та з метою отримання коштів від Відповідача в якості витрат на оплату правничої допомоги адвоката завищено обсяг виконаних робіт; Відповідач не погоджується з такими видами правової (правничої) допомоги: в п.1.9) акту зазначено перебування адвоката Якименко М.М. в судових засіданнях і приміщенні Господарського суду Житомирської області (м.Житомир, Путятинський майдан, 3/65) та в порядку відеоконференції протягом 340 хв, але така інформація не відповідає дійсності, адже час судових засідань у зазначеній справі значно менший, що можна перевірити за протоколами судових засідань та за технічними записами судових засідань; до витрат на оплату правничої допомоги адвоката віднесено підготовку заяви про усунення недоліків позовної заяви та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , оформлення та сплату судового збору, формування та направлення копій документів учасникам справи із зазначенням часу 135 хв, але такі дії були б непотрібні в тому випадку, коли б адвокат при поданні позовної заяви (п.1.4) акту від 09.03.2021 виконав вимоги Господарського проце-суального кодексу України; поїздка та участь і надання правової допомоги при здійсненні клієнтом візиту до Відповідача для урегулювання спору шляхом отримання інформації як про вартість розрахунку частки учасника, що вийшов з Товариства та копій документів, на підтверд-ження такого розрахунку.(п. 1.11 акту).

З огляду на викладені заперечення Відповідач вважає обґрунтованою сумою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, які і перерахував Позивачу 30.03.2021 пла-тіжним дорученням №4478 з призначенням платежу як витрати на правничу допомогу 10000 грн.(т.2, арк.справи 58).

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стяг-нення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідпо-відності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечи-тиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчас-ність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як висловився Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допо-моги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допо-могою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

З огляду на зазначені позиції Верховного Суду, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що саме через неправомірні дії Відповідача Позивач був зму-шений звертатись до адвоката і суду першої інстанції. При цьому, як клієнт так і адвокат погодили відповідний розмір гонорару, жодних доказів ненадання адвокатом певних послуг клієнту Відпо-відач не надав, його обґрунтування зводяться лише до припущень щодо відсутності потреби у наданні клієнту частини послуг.

При цьому, досліджуючи обставини справи, суд першої інстанції вдався до безпідставного встановлення необхідності тих чи інших послуг, які надавались Позивачеві, а також припустився висновку щодо необґрунтованості потреби ОСОБА_1 звертатися до господарського суду за захис-том її порушених прав та законних інтересів.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно припустив, що ОСОБА_1 , яка за фахом є бухгалтером, володіє певними професійними навиками, була учасником товариства та працювала головним бухгалтером і тому не потребувала надання консультацій, вказаних у п.п.1.2, 1.7, 1.13 акту.

Суд першої інстанції наголошував, що під час розгляду справи, до ухвалення рішення суду, адвокат Якименко М.М. брав участь в п`яти судових засіданнях в режимі відеоконференції у значно менший час судових засідань, ніж вказано у акті прийому надання правової (правничої) допомоги від 09.03.2021, однак не вказав, який саме час враховано судом при визначенні витрат адвоката на участь в судовому засіданні, а також не врахував час, витрачений адвокатом на фактичне очікування судових засідань і не спростував відсутності потреби адвоката витрачати саме таку кількість часу.

Натомість вірним є висновок суду першої інстанції про необхідність закриття провадження з розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Якименка М.М. від 09.03.2021 про покладення на Товариство судових витрат за професійну правову (правничу) допомогу в сумі 10000 грн, з огляду на їх сплату Відповідачем.

Враховуючи все вищевикладене, матеріалами справи спростовуються доводи Відповідача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту його зобов`язань, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заяв-леного позову, а тому рішення суду першої інстанції від 03.03.2021 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення без задоволення.

Натомість, апеляційна скарга Позивача на додаткове рішення обґрунтована, що зумовлює висновок колегії суддів про необхідність її задоволення і часткового скасування додаткового рішення господарського суду Житомирської області від 31.03.2021 у справі №906/1044/20 з викла-денням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Відповідача зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду від 03.03.2021 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, за наслідками розгляду апеляційної скарги Позивача, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для її задоволення та скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 31.03.2021 з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності обставинам справи висновків, викладених в рішенні, що призвело до ухвалення частково необґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 126, 129, 232, 233, 240, 275-277, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» на рішення господарського суду Житомирської області від 03.03.2021 у справі №906/1044/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 31.03.2021 у справі №906/1044/20 задоволити, додаткове рішення у справі від 31.03.2021 скасувати і викласти його резолютивну частину в новій редакції:

«Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Миколи Миколайовича від 09.03.2021 про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» судових витрат за професійну правову (правничу) допомогу в сумі 25000 грн. задоволь-нити.

Закрити провадження по розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Миколи Миколайовича від 09.03.2021 про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» судових витрат за професійну правову (правничу) допомогу в сумі 10000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Серга Мотор-Сервіс» (13501, Житомирська область, Попільнянський район, с.Попільня, вул.Промислова, 2-А, ) на користь ОСОБА_1 (13501, Житомирська область, Попільнянський район, с.Попільня, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 15000 грн витрат на професійну правову допомогу.»

3. Надати місцевому господарському суд доручення про видачу відповідного наказу.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

5. Матеріали справи №906/1044/20 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.