ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1608/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Харків
до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м.Балаклія Харківської області
про стягнення 27154,33грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (надалі - відповідач) про стягнення 27154,33грн., з яких 20823,15грн. пені, 3197,14грн. 3% річних, 1646,03грн. інфляційних втрат, 1488,01грн. збитків.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу №1450/18-КП-32 від 08.10.2018 щодо здійснення своєчасної оплати спожитого природного газу та дотримання договірних обсягів споживання природного газу.

Ухвалою від 05.05.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

В той же час, учасники справи скористалися своїм правом на подання наступних заяв по суті справи.

13 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив та просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 1488,01грн. При цьому, зазначив, що позивачем не доведено наявності збитків, не зазначено у чому саме вони виразилися, причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням та збитками.

24 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він проти доводів відповідача заперечив. Зазначив, що нарахування суми збитків здійснено з урахуванням норм законодавства, що регулює відносини у сфері використання природного газу, яке є спеціальним. А тому саме вони підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

У строк встановлений судом в ухвалі від 05.05.2021 відповідач не скористався правом на подання заперечення на відповідь на відзив в порядку статті 167 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

08 жовтня 2018 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір №1450/18-КП-32 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018) передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Згідно з пунктом 2.1 Договору (у редакції додаткової угоди №7 від 20.03.2019) постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 348,260тис.куб.м., в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди): жовтень 2018 року - 6,310тис.куб.м., листопад 2018 року - 53,745тис.куб.м., грудень 2018 року - 68,996тис.куб.м., січень 2019 року - 79,750тис.куб.м., лютий 2019 року - 61,272тис.куб.м., березень 2019 року - 51,187тис.куб.м., квітень 2019 року - 27,0тис.куб.м.

Однак, в подальшому Додатковою угодою №9 від 22.04.2019 сторони визначили, що обсяг природного газу, який передається у квітні 2019 року становить 3,105тис.куб.м.

За умовами пункту 2.5 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018) допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного в пункті 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Пунктом 3.8 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018) приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 4.2 Договору ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 9488,64грн. (з ПДВ).

В подальшому, згідно з Додатковою угодою №4 від 27.11.2018, сторони визначили, що з 01.12.2018 ціна за 1000 куб.м. газу становить 7482,61грн. (з ПДВ).

За умовами пункту 6.1. Договору (у первісній редакції) оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Тотожні умови були викладені й у п.5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018).

Згідно з пунктом 12.1 Договору (в первісній редакції) він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому згідно з Додатковою угодою №4 від 27.11.2018 строк дії договору в частині постачання природного газу продовжено сторонами до 30 квітня 2019 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов зазначеного Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2420719,71грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 40772,69грн., від 31.10.2018 на суму 19100,63грн., від 30.11.2018 на суму 252844,94грн., від 30.11.2018 на суму 149308,04грн., від 31.12.2018 на суму 340099,68грн., від 31.12.2018 на суму 176170,62грн., від 31.01.2019 на суму 375327,82грн., від 31.01.2019 на суму 221410,49грн., від 28.02.2019 на суму 296333,88грн., від 28.02.2019 на суму 162140,72грн., від 31.03.2019 на суму 210590,63грн., від 31.03.2019 на суму 123754,92грн., від 30.04.2019 на суму 29631,14грн., від 30.04.2019 на суму 23233,51грн.

Дані акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався в повному обсязі 05.05.2020, допустивши при цьому порушення встановлених договором строків оплати, що підтверджується розрахунком позовних вимог, та не заперечується відповідачем.

Пунктом 8.2 Договору (у первісній редакції), а також пунктом 1.2 (в редакції Додаткової угоди № 4 від 27.11.2018) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати, він зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 10.3 Договору (у первісній редакції), а також пункту 9.3 (в редакції Додаткової угоди № 4 від 27.11.2018), строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

З урахуванням даних норм Договору та положень статті 625 ЦК України, позивач, у зв`язку із несвоєчасним погашенням відповідачем суми основного боргу за Договором, здійснив нарахування останньому 20823,15грн. пені, 3197,14грн. 3% річних, 1646,03грн. інфляційних втрат.

Також, позивач посилається на положення пункту 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018), яким передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п.5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018). При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц - ціна природного газу за цим Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018) передбачено, що відшкодування споживачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до пп. 8) п.6.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до пп. 4) п.6.3 Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п.2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами).

Так, відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 7 від 20.03.2019) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 51,187 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 44,683 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 6,504 тис.куб.м. (на 12,71%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

У зв`язку з цим, 16.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№26-1270-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки в розмірі 17520,08грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 року природного газу за Договором.

Листом від 20.11.2019 №26/9-3736-19 позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за березень 2019 року, що підлягає сплаті, складає 1 488,01 грн.

Відповідач вказану суму збитків у добровільному порядку не сплатив.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 20823,15грн. пені, 3197,14грн. 3% річних, 1646,03грн. інфляційних втрат, 1488,01грн. збитків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач повністю розрахувався за поставлений газ згідно Договору, але з порушенням узгоджених сторонами строків оплати.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося вище, пунктом 8.2 Договору (у первісній редакції), а також пунктом 1.2 (в редакції Додаткової угоди № 4 від 27.11.2018) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати, він зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Крім того, згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм чинного законодавства та умов Договору, позивачем за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань нараховано відповідачу 20823,15грн. пені, 3197,14грн. 3% річних, 1646,03грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунки вказаних сум, суд вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 1488,01грн. збитків, розглянувши яку суд зазначає наступне.

Пунктом 3.13.1 Договору сторони погодили, що якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України та, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 1488,01грн. підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач мав довести наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, оскільки за своєю правовою природою збитки, які вказані в п.3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.11.2018), не підпадають під дефініцію збитків, а фактично є спеціальною відповідальністю, яка настає для споживача за конкретне порушення умов Договору (використання газу у більшому або меншому обсязі, ніж передбачено Договором) та має конкретно визначений та узгоджений сторонами розмір (у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу або у за наведеною формулою у випадку перевищення обсягу спожитого природного газу).

Вказана відповідальність була передбачена пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на момент укладення Додаткової угоди №4 від 27.11.2018). Слід зауважити, що після внесення змін до даних Правил відповідач не звертався до позивача з пропозицією щодо внесення змін до Договору, у тому числі в судовому порядку, а тому фактично погодився на правомірність застосування такої відповідальності в подальшому.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська область, Балаклійський район, м.Балаклія, вул.Алієва, буд.72, код 34328904) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, код 20077720) 20823,15грн. пені, 3197,14грн. 3% річних, 1646,03грн. інфляційних втрат, 1488,01грн. збитків, 2270,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "29" червня 2021 р.

Суддя М.В. Калантай