РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2021Справа № 923/1428/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 14, к. 33)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2-А)

про стягнення 9 872,26 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" про стягнення 9872,26 грн. боргу на підставі договору на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності РЕЗ №21-3085 від 01.12.2014 щодо РЕЗ Відповідача, які знаходяться на території Херсонської області. Згідно пунктів 1, 2.1.1., 2.2.3 Договору Позивач зобов`язується виконувати роботи (послуги) з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності РЕЗ та ВП Відповідача, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати Позивачу за виконані роботи. За період дії Договору Позивач свої зобов`язання виконував належним чином та щомісяця направляв засобами поштового зв`язку рахунки та акти виконаних робіт. Однак, з грудня 2018 року по червень 2020 року Відповідачем підписані акти виконаних робіт до Позивача не повертались та роботи не оплачувались.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.01.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.01.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №923/1428/20 та ухвалив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.04.2021 матеріали справи №923/1428/20 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.04.2021 справу №923/1428/20 передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.04.2021 суд прийняв справу №923/1428/20 до свого провадження та постановив здійснювати її подальший розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суд запропонував позивачу надати відповідь на відзив, проте, станом на момент розгляду спору по суті, позивач своїм правом не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 грудня 2014 року між Південною філією Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (далі - позивач, Філія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Тоніс» (надалі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий», далі- відповідач, замовник) укладено договір №21-3085 (далі-договір), за умовами якого Філія зобов`язалася виконувати роботи (послуги) з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв замовника, а замовник зобов`язався своєчасно оплачувати Філії за виконані роботи.

Відповідно до п. 2.1. договору Філія зобов`язується: Виконувати роботи (послуги) по розділу І цього Договору згідно з вимогами чинного законодавства України у галузі зв`язку, для чого: -здійснювати радіочастотний моніторинг РЕЗ та ВП Замовника; -по заявкам Замовника у наданій йому смузі частот виявляти радіозавади, визначати джерела цих радіозавад та усувати їх у строки та у порядку, визначених діючими нормативно-правовими актами.

В разі потреби здійснювати роботи (послуги) по оформленню дозволів та ліцензій, проведення ПТК та інші разові роботи (послуги) в межах своєї компетенції згідно чинного законодавства. На виконання таких робіт Філія виставляє окремий рахунок (п. 2.1.2 договору).

Згідно з п. 2.2. договору замовник зобов`язується: своєчасно забезпечувати Філію необхідними для виконання договору документами та інформацією; здійснювати експлуатацію РЕЗ та ВП згідно з вимогами чинного законодавства України в галузі радіозв`яжу; своєчасно здійснювати оплату Філії згідно умов цього Договору; виконувати вимоги філії щодо усунення виявлених порушень умов використання РЧР.

Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість робіт (послуг) по цьому Договору визначається згідно Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу, затверджених Рішенням НКРЗ№1256 від 11.12.08 року та зареєстрованих Міністерством юстиції України 25.12.08 р. за № 1238/15929 (далі Тарифи).

Перелік РЕЗ та ВП, що підлягають нагляду відповідно до умов Договору, надається у Додатку 1 до договору, який є невід`ємною його частиною.

Вартість робіт (послуг) по цьому договору може змінюватись у випадку:

- зміни тарифів;

- анулювання або закінчення дії довільних документів;

- отримання нових дозвільних документів (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору роботи (послуги) Філії вважаються виконаними в повному обсязі у разі забезпечення EMC РЕЗ та ВП, які належать Замовнику та при відсутності скарг Замовника на радіозавади, які не були і Філією у відповідності до вимог нормативної документації, а також у разі виконання вимог її документації у сфері РЧР. Скарги Замовника на радіозавади, які виникли з вини самого замовника не є підставою вважати роботи не виконаними.

Замовник сплачує Філії за роботи (послуги) по договору шляхом перерахування суми робіт на розрахунковий рахунок Філії до 25-го числа наступного місяця, слідуючого за ликовим періодом, на підставі виставленого Філією рахунку. Починаючи з 26 числа у разі нараховується пеня у розмірі подвійного облікової ставки НБУ, яка діяла на той період. По ним рахункам за роботи (послуги), вказані у п.п. 2,1.2, договору, Замовник здійснює оплату не пізніше 7-ми днів з дня одержання такого рахунку.

Згідно з п. 3.7. договору виконання робіт (послуг) підтверджується відповідним двостороннім Актом виконаних робіт. Друга сторона повинна підписати такий акт протягом 5 (п`яти) робочих днів з часу надходження або надати мотивовану відмову від підписання акту. У випадку коли Замовник не надіслав підписаний у вищевказаний термін та не надав мотивованої відмови, акт автоматично вважається узгодженим, а послуги) виконаними та такими, що підлягають оплаті.

Договір набирає чинності з моменту чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов договору (п. 6.1. договору).

Позивач зазначає, що в період дії договору ним були належним чином виконані зобов`язання, в тому числі щодо щомісячного направлення на адресу відповідача актів виконаних робіт за грудень 2018 року - червень 2020 року та рахунків на загальну суму 9872,26 грн:

- рахунок №10207 від 28.12.2018 на суму 420,10 грн;

- рахунок №793 від 23.01.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №1241 від 21.02.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №2335 від 22.03.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №2891 від 18.04.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №4264 від 24.05.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №4583 від 20.06.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №6039 від 24.07.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №6962 від 29.08.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №7828 від 25.09.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №8697 від 24.10.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №9581 від 26.11.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №9870 від 19.12.2019 на суму 525,12 грн.

- рахунок №766 від 27.01.2020 на суму 525,12 грн.

- рахунок №1284 від 21.02.2020 на суму 525,12 грн.

- рахунок №1965 від 19.03.2020 на суму 525,12 грн.

- рахунок №2977 від 21.04.2020 на суму 525,12 грн.

- рахунок №4032 від 21.05.2020 на суму 525,12 грн.

- рахунок №4969 від 23.06.2020 на суму 525,12 грн.

Оскільки відповідачем не було підписано акти виконаних робіт та не здійснено оплати за виставленими рахунками, позивачем на юридичну адресу останнього було направлено претензії про сплату заборгованості від 10.07.2019 №Ф51/32-1-06/1164 та від 24.09.2020 №051/32-2.1-03/1444, якими було повторно направлено рахунки для оплати та акти виконаних робіт для підписання.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що оскільки відповідач не надав вмотивовану відмову від підписання актів про виконання робіт, з урахуванням положень п. 3.7 договору роботи, зазначені у актах за грудень 2018 року - червень 2020 року, є прийнятими та повинні бути оплачені відповідачем у розмірі 9 872,26 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору № 21-3085 від 01.12.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий" є загальнонаціональним каналом, який здійснював на підставі наданих Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення ліценції аналогове мовлення в мережі мовлення (23 населених пунктів), в тому числі на підставі ліцензії на мовлення серія НР №00348-м від 20.01.2006 здійснював аналогове мовлення в м. Херсон та с. Василівка, Каховського р-ну, Херсонської області.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що 08 травня 2018 року Постановою Кабінету Міністрів України № 377 було внесено зміни до Плану використання радіочастотного ресурсу, відповідно до яких було визначено строк припинення аналогового мовлення для м. Києва та Кіровоградської області 31 липня 2018 р, а по всій Україні - 31 серпня 2018 p., крім визначених Національною радою з питань телебачення і радіомовлення каналів мовлення на територіях, що межують з Російською Федерацією та тимчасово окупованими територіями, та каналів мовлення телерадіоорганізацій місцевого мовлення. які не мають ліцензій на цифрове мовлення.

Враховуючи ці зміни до Плану використання радіочастотного ресурсу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів країни від 09.06.2006 №815, керуючись статтею 22 ЗУ "Про телебачення і радіомовлення", Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення прийняла Рішення №1325 від 29.08.2018 про вимкнення аналогового телевізійного мовлення Товариства (надалі - Рішення №1325).

Згідно з пунктами 1 та 2 Рішення №1325 Ліцензія на мовлення серія HP 00348-м від 20.01.2016р. (на підставі якої було видано дозвіл №ТБ-65-0437427 від 28.03.2018р., м. Херсон, та дозвіл №ТБ-65-0437426 від 28.03.2018р., с. Василівка) втратила чинність з 01 вересня 2018 року в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення та відповідно до додатку до цього рішення було визначено перелік каналів мовлення Товариства, які підлягають вимкненню, в тому числі й у м. Херсон та с. Василівка.

На виконання пункту 2 Рішення №1325 Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення було приведено Ліцензію на мовлення серія HP 00348-м від 20.01.2016р. у відповідність до Постанови №815 шляхом переоформлення ліцензії, з якої були вилучені в тому числі м. Херсон та с. Василівка.

19 листопада 2018 року відповідач отримав новий бланк Ліцензії на мовлення серія HP 00348-м від 20.01.2016р., в якій були відсутні частоти в тому числі м. Херсон та с. Василівна.

Таким чином, у зв`язку із завершенням термінів використання технології аналогового телевізійного мовлення у м. Херсон та с. Василівка, з 01 вересня 2018 року відбулося вимкнення аналогового радіосигналу всіх радіоорганцізацій, в тому числі було припинено аналогове мовлення і відповідача у м. Херсон та с. Василівка.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 30 ЗУ "Про радіочастотний ресурс України" користування радіочастотним ресурсом України здійснюється виключно на підставі ліцензій на мовлення, виданих Національною радою, та дозволів на експлуатацію.

Відповідно до частини 9 статті 23 ЗУ "Про телебачення і радіомовлення" ліцензія на мовлення, видана Національною радою, є єдиним і достатнім документом, що надає ліцензіату право відповідно до умов ліцензії здійснювати мовлення, користуватися каналами мовлення за умови наявності у володільців радіоелектронних засобів передбачених законом дозволів на їх експлуатацію.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про радіочастотний ресурс України" дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу - документ, який засвідчує право власника конкретного радіоелектронного засобу на його експлуатацію протягом визначеного терміну в певних умовах.

Судом прийнято до уваги, що в ліцензії на мовлення серія HP 00348-м від 20.01.2016р. встановлено строк дії ліцензії до 20 січня 2023 року з приміткою «*до прийняття Національною радою окремого рішення про перехід на цифрове мовлення або вимкнення аналогового мовлення у регіоні».

З наявних у матеріалах справи дозволів №ГБ-65-0437427 від 28.03.2018 та №ТБ-65-0437426, с. Василівка від 28.03.2018 вбачається, що дозвіл дійсний до 20 січня 2023 року. При цьому у пункті 1 особливих умов дозволу зазначено, що дозвіл дійсний до прийняття Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення окремого рішення про перехід на цифрове мовлення або вимкнення аналогового мовлення у регіоні.

Приймаючи до уваги, що Національна рада прийняла Рішення №1325 від 29.08.2018 про вимкнення аналогового телевізійного мовлення відповідача, відповідно до якого Ліцензія на мовлення серія HP 00348-м від 20.06.2016р. втратила чинність з 01 вересня 2018 року в частині докладних характеристик каналу (мережі) мовлення у м. Херсон та с. Василівка, то Дозволи №ТБ-65-0437427 від 28.03.2018р. та №ТБ-65-0437426, с. Василівка від 28.03.2018р. відповідно припинили свою дію з 01 вересня 2018 року.

Пункт 5 частини 2 статті 6 ЗУ "Про радіочастотний ресурс України" передбачає обов`язок користувачів радіочастотного ресурсу України вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Статтею 1 ЗУ "Про радіочастотний ресурс України" визначено, що користування радіочастотним ресурсом - це діяльність, пов`язана із застосуванням радіоелектронних засобів "та/або випромінювальних пристроїв, що випромінюють електромагнітну енергію в навколишній простір у межах радіочастотного ресурсу. В свою чергу користувачами радіочастотного ресурсу вважаються юридичні або фізичні особи, діяльність яких безпосередньо пов`язана з користуванням радіочастотним ресурсом відповідно до законодавства.

Як зазначалося вище, на підставі Постанови КМУ №815 аналогове телевізійне мовлення відповідача у м. Херсон та с. Василівка було припинено з 01 вересня 2018 року.

Отже, з 01 вересня 2018 року відповідача було позбавлено права здійснювати аналогове мовлення та з цієї дати останній фактично не використовував радіоелектронні засоби у м. Херсон та с. Василівка, стосовно яких позивач має проводити роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом згідно договору №21-3085 від 01.12.2014.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що з 01 вересня 2018 року пункт 5 частини 2 статті 6 ЗУ "Про радіочастотний ресурс України", яким передбачено обов`язок користувачів радіочастотного ресурсу здійснювати платежі за радіочастотний моніторинг, не поширюється на відповідача, оскільки з вказаної дати відповідач не являється користувачем радіочастотного ресурсу, а тому позовні вимоги щодо стягнення з останнього заборгованості за виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності РЕЗ, за період з грудня 2018 року по червень 2020 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.07.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин