ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 923/789/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021р.

у справі №923/789/20 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз"

до Акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення 27 325 грн 19 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 27 325 грн 19 коп. заборгованості за договором від 26.03.2019 № 1-15В-РГ, в тому числі: 16 990 грн 66 коп. основної заборгованості, 770 грн 66 коп. 3% річних, 1 303 грн 18 коп. інфляційних втрат, 7 071 грн 34 коп. пені та 1 189 грн 35 коп. штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" заборгованість у розмірі 16 990 (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 66 коп. основної заборгованості, 770 (сімсот сімдесят) грн 66 коп. 3% річних, 1 303 (одна тисяча триста три) грн 18 коп. інфляційних втрат, 7 071 (сім тисяч сімдесят одна) грн 34 коп. пені, 1 189 (одна тисяча сто вісімдесят дев`ять) грн 35 коп. штрафу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. Після набрання рішенням законної сили видано наказ.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. №09.1-04.5/1833/21 від 01.03.2021), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 в повному об`ємі та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, Акціонерне товариство "Укрпошта" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення та розгляд справи здійснювати з викликом учасників справи. Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про залучення до матеріалів справи копії рахунку №250-15 від 26.03.2019 року та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство "Херсонгаз".

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва справу №923/789/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 27 325 грн 19 коп.

17.03.2021 супровідним листом №923/789/20/2127/2021 від 16.03.2021 на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №923/789/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 - залишено без руху. Акціонерному товариству"Укрпошта" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору, в сумі в розмірі 3 153 грн.

13.04.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021р. 1. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 та поновлено Акціонерному товариству "Укрпошта" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства"Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства"Укрпошта" про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи - відмовлено. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20. Роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

13.05.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому прость суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №923/789/20 без змін.

13.05.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

За результатами розгляду клопотання відповідача про зупинення розгляду справи про зобов`язання вчинити певні дії до вирішення іншої справи за № 923/638/21 колегія суддів дійшла висновку відмовити у його задоволенні, з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи своє клопотання про зупинення провадження у справі відповідач зазначив, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021р. за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" про зобов`язання вчинити певні дії відкрито провадження у справі № 923/638/21.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так як спір виник після винесення рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2021р. у справі № 923/789/20, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у даній справі.

Оскільки відповідно до ст. 227 ГПК України не вбачається підстав для зупинення провадження у справі, колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Укрпошта" про залучення до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Херсонгаз», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

З огляду на наведенні положення вбачається, що необхідною умовою для залучення третьої особи до участі у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є наявність юридичного інтересу до предмету спору у такої особи, також клопотання відповідача не містять достатньо обґрунтованих підстав для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Акціонерне товариство «Херсонгаз», колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 26.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" (постачальник за договором) та Акціонерним товариством "Укрпошта" (споживач за договором) укладено договір постачання природного газу № 1-15В-РГ (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати природний газ за кодом згідно ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»: 09120000-6-газове паливо; за кодом УКТ ЗЕД: -газ природний, споживачу в необхідних 5050 метрів кубічних (п.1.3 додатку № 1) для споживача підтверджених об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 2.2. договору обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право санкціоновано відбирати газ із газорозподільної системи та оператором ГТС договору на транспортування природного газу; наявності попередньої оплати 30 % запланованих місячних обсягів поставки.

За умовами пункту 2.4. договору відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Кодексом газосховищ.

Згідно із пунктами 3.1., 3.2. договору постачальник забезпечує постачання підтвердженого обсягу природного газу споживачу протягом визначеного у додатку № 1 до даного договору періоду постачання.

Споживач 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, не пізніше 17 год. 00 хв. постачальнику на електронну адресу постачальника належним чином оформлену заявку на планові використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Дані заявки є невід`ємною частиною договору.

У разі відсутності письмової заявки, підтвердженим обсягом газу є плановий обсяг, визначений у додатку №1 до Договору.

Пунктами 3.3. - 3.7. договору встановлено, що постачальник підтверджує планові обсяги поставки газу за цим договором оператору ГТС відповідно до умов даного договору та фактично отриманої оплати за газ на відповідний місяць поставки, а саме:

- у разі здійснення попередньої оплати в сумі 30% вартості природного газу в обсязі, зазначеному в заявці/додатку № 1, постачальник підтверджує 100% планових обсягів;

- у разі здійснення попередньої оплати в сумі менше 30% вартості природного газу в обсязі, зазначеному заявці/додатку № 1, постачальник підтверджує плановий обсяг виключно в межах сплачених коштів.

Сторони мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів газу на 15 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі, якщо споживач повідомив постачальника про здійснення планових обсягів газу не менше ніж за 6 (шість) робочих днів відповідно до 15 числа розрахункового місяця.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів газу на 25 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі, якщо споживач повідомив постачальника про планових обсягів газу не менше ніж за 6 (шість) робочих днів відповідно до 25 числа розрахункового місяця.

За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях.

Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 3.9., 3.10. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місяці поставки оформлюється актом приймання-передачі газу.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за місяцем поставки зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу на розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Взаємовідносини між постачальником і оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та оператором ГТС.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку неповернення примірника акта приймання-передачі у вказаний строк, природний газ вважається прийнятим споживачем за обсягом та вартістю.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

Пунктами 4.1., 4.1.1. договору визначено, що постачання газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем.

На момент укладення договору та по 01 травня 2019 діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів в розмірі 7 124,10 грн. за 1000 куб. м, крім того ПДВ 1 424,82 грн, всього з ПДВ - 8 548,92 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 № 867.

В подальшому ціна на газ визначається на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Вартість місячного договірного обсягу газу, відповідного місяця постачання, визначається як добуток ціни газу та планового обсягу газу, визначеного сторонами на відповідний місяць постачання (п 1.3 додатку № 1 або відповідної заявки).

Вартість фактично поставленого споживачу обсягу газу, протягом відповідного місяця постачання, визначається як добуток ціни газу та обсягу фактично поставленого споживачу газу, за відповідний місяць постачання, згідно актів приймання-передачі.

Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості фактично поставлених обсягів газу споживачеві, згідно актів приймання-передачі, складених сторонами протягом строку дії договору та складає 35 972 грн 83 коп., крім того ПДВ 7 194 грн 57 коп., всього з ПДВ 43 167 грн 40 коп. згідно актів приймання-передачі, складених сторонами протягом строку дії договору.

Сума договору може бути зменшена в залежності від реального фінансування зазначених потреб споживача та виключно у межах кошторисних призначень.

Відповідно до пункту 4.3. договору у разі зміни ціни на офіційному веб-сайті постачальника цін на газ, з урахуванням п. 5.4.4. даного договору, вони є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо ціни на відповідний місяць поставки і вважається повідомленим про зміну ціни з дати розміщення інформації на веб-сайті постачальника.

У разі, якщо споживач не погоджується на відповідні зміни, він має право відмовитися від даного договору в порядку, визначеному п. 5.1.4.

За приписами пункту 4.4. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 30% поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в п. 1.3 додатку № 1 або відповідною заявкою споживача до 10 числа місяця поставки.

Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток ціни, визначеної на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об`єкту споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про ціну на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати за фактично поставлений природний газ за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем поставки на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць та/або акту звіряння.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання, і діє в частині постачання газу до 31 грудня 2019 включно, в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Постачання природнього газу здійснюється з 01.01.2019 (пункт 9.9. договору).

Відповідно до додатку № 1 до договору від 26.03.2019 № 1-15В-РГ періодом постачання газу споживачу є рік, по 31.12.2019. Договірний плановий обсяг постачання/споживання газу протягом періоду постачання (у тисячах метрів кубічних) - 5050 м. Планові місячні обсяги постачання газу у розрізі кожного окремого місяця: січень - 422 м3; лютий - 422 м3; березень - 422 м3; квітень - 422 м3; травень - 422 м3; червень - 422 м3; липень - 422 м3; серпень - 422 м3; вересень - 422 м3; жовтень - 422 м3; листопад - 422 м3; грудень - 422 м3.

26.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" (постачальник за договором) та Акціонерним товариством "Укрпошта" (споживач за договором) укладено додаткову угоду № 1 (далі - додаткова угода) до договору постачання природного газу від 26.03.2019 № 1-15В-РГ.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони домовилися продовжити термін дії даного договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на 2020 рік, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків ціни договору, визначено в пункті 4.1. договору, а саме до 31.01.2020.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди сума збільшення за договором складає 2997,783 грн, крім того ПДВ - 599,55 грн, всього з ПДВ - 3597,28 грн, що становить не більше 20 відсотків від ціни договору.

Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що загальна вартість договору складається з місячних сум вартості фактично поставлених обсягів газу споживачеві згідно актів приймання-передачі, складених сторонами протягом строку дії договору та складає 38 970,56 грн, крім того ПДВ 7794,12 грн, всього з ПДВ 46764,48 грн, згідно актів приймання-передачі, складених сторонами протягом строку дії договору.

Пунктом 4 додаткової угоди визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання, і діє в частині постачання газу до 31.01.2020 включно, в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Постачання природнього газу здійснюється з 01.01.2019.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору постачання природного газу від 26.03.2019 № 1-15В-РГ позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ відповідно до наявних в матеріалах справи копій актів приймання-передачі природного газу за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 12 207 грн 85 коп.; за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 12 207 грн 85 коп.; за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 3 590 грн 54 коп.; за квітень 2019 року від 30.04.2019 на суму 3 599 грн 10 коп.; за травень 2019 року від 31.05.2019 на суму 3 476 грн 16 коп.; за червень 2019 року від 30.06.2019 на суму 3 258 грн 60 коп.; за липень 2019 року від 31.07.2019 на суму 2 922 грн 94 коп.; за серпень 2019 року від 31.08.2019 на суму 2 792 грн 38 коп.; за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 2 709 грн 58 коп.; за жовтень 2019 року від 31.10.2019 на суму 1 128 грн 08 коп.; за листопад 2019 року від 30.11.2019 на суму 1 151 грн 15 коп.; за грудень 2019 року від 31.12.2019 на суму 1 091 грн 95 коп.

Судом встановлено, що акти за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 12 207 грн 85 коп. та за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 12 207 грн 85 коп. не містять підпису уповноваженої особи споживача.

Всі інші акти з березня по грудень 2019 року підписані споживачем.

Відповідно до умов договору оплата послуг не ставиться в залежність від підписання/не підписання актів.

Згідно з пунктом 3.10. договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за місяцем поставки зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператор ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу на розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Взаємовідносини між постачальником і оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та оператором ГТС.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку не повернення примірника акта приймання-передачі у вказаний строк, природний газ вважається прийнятим споживачем за обсягом та вартістю.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем в порушення пункту 3.10. договору не виконав взяті на себе зобов`язання в частині надання постачальнику копії відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператор ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем, з огляду на що плата за спожиту послугу нарахована на об`єм, який отримано позивачем на підставі даних оператора ГТС.

У підтвердження спожитого об`єму природного газу відповідачем в спірний період (січень та лютий) додано до позовної заяви копії витягів з реєстру реалізації природного газу споживачами по постачальнику ТОВ "Херсонрегіонгаз".

Відповідно до абзацу другого пункту 3.8. укладеного сторонами договору споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого об`єму обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

До того ж, відповідач як у відзиві на позовну заяву та і в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем, всупереч домовленостям між сторонами, при визначені обсягу спожитого газу застосовано постанову КМУ від 22.03.2017 № 187 та постанову НКРЕКП від 15.12.2016 № 2259.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції відхилено дані твердження, оскільки обсяг споживання визначається оператором ГРМ, на підставі якого позивач здійснює нарахування та виставляє рахунок.

Так, з 01.07.2015 функції розподілу на території Херсонської області здійснює газорозподільне підприємство АТ "Херсонгаз", а функції постачання - ТОВ "Херсонрегіонгаз" (постачальник).

АТ "Херсонгаз" є оператором газорозподільних систем, підприємство, яке виконує функцію розподілу газу, відповідає за належне утримання мереж та устаткування, забезпечення оптимального тиску у розподільних мережах, ведення обліку використаних обсягів газу, підключення та відключення споживачів, забезпечення приладами обліку природного газу (лічильники).

У свою чергу ТОВ "Херсонрегіонгаз" забезпечує постачання природного газу та провадить нарахування за спожитий природний газ на підставі даних об`ємів газу, наданих оператором ГРМ (АТ "Херсонгаз").

Твердження відповідача про те, що від оператора ГРМ не надходило пропозиції про встановлення лічильника газу відхиляються судом, оскільки позивач не є оператором ГРМ, а тому питання щодо встановлення лічильника газу не відноситься до його компетенції.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати коштів за договором постачання природного газу від 26.03.2019 № 1-15В-РГ, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем, з урахуванням часткових оплат, у розмірі 16 990 грн 66 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати на суму 16 990 грн 66 коп.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 16 990 грн 66 коп. за неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за за договором постачання природного газу від 26.03.2019 № 1-15В-РГ.

Також, позивач просить суд стягнути з 770 грн 66 коп. 3% річних, 1 303 грн 18 коп. інфляційних втрат, 7 071 грн 34 коп. пені та 1 189 грн 35 коп. штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що у разі невиконання споживачем умов пункту 4.4. цього договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступню поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 4.4. цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до умов пункту 6.2. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача 770 грн 66 коп. 3% річних, 1 303 грн 18 коп. інфляційних втрат, 7 071 грн 34 коп. пені та 1 189 грн 35 коп. штрафу

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Акціонерне товариство "Укрпошта".

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2021 р. у справі № 923/789/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укрпошта".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.06.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець