ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

23 червня 2021 року Справа № 915/2197/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Дереновського Р.М. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі

за позовом: Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради (вул. Михайла Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213; )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про зобов`язання звільнити об`єкт оренди,

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

встановив:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала справа № 915/2197/19 за позовом Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради до фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича про зобов`язання звільнити об`єкт оренди.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 позов Управління задоволено повністю, зобов`язано ФОП Дереновського Р.М. звільнити об`єкт оренди, стягнуто з відповідача на користь позивача 1921 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 залишено без змін, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2021 у справі №915/2197/19 касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Дереновського Руслана Миколайовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі №915/2197/19 повернуто.

21.05.2021 на електронну адресу суду надійшла заява фізичної особи-підприємця Дереновського Р.М. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі, в якій боржник просить суд:

1) переглянути рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі № 915/2197/19 за позовом Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради до фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича про зобов`язання звільнити об`єкт оренди;

2) прийняти нове рішення у справі, яким у задоволені позову Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради відмовити;

3) скасувати судовий наказ Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2020 у справі №915/2197/19, що виданий на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі № 915/2197/19;

4) стягнути з Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича неправомірно стягнені кошти у сумі 1921,00 грн за судовий збір та 461,10 грн за виконавче провадження, разом 2382,10 грн.

Заяву мотивовано тим, що рішення суду було винесено у зв`язку з тим, що пунктом 3 рішення Первомайської міської ради №16 від 31.01.2019 вирішено, зокрема, не поновлювати договір оренди від 21.08.2009 реєстраційний №1745, укладений між управлінням містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради та фізично. Особою-підприємцем Дереновським Русланом Миколайовичем на оренду нежитлових приміщень загальною площею 132,9 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_2 , але рішенням Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі №915/1404/20 даний пункт рішення міської ради визнано незаконним та скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Згідно з ч. 15 ст. 32 ГПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 325 ГПК України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 26.05.2021 заяву фізичної особи-підприємця Дереновського Р.М. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі прийнято до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд заяви призначено на 23 червня 2021 року о 10:00 год. Судом також постановлено встановити Управлінню містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради 15-денний строк від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву, оформленого у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення позивача, якщо такі докази не надані відповідачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

18.06.2021 на адресу суду надійшов відзив Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради, яким позивач просить суд відмовити у задоволені заяви ФОП Дереновського Р.М. про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі №915/2197/19 за нововиявленими обставинами та залишити зазначене рішення в силі.

Заперечення позивача мотивовано тим, що п. 3 рішення Первомайської міської ради №16 від 31.01.2019 не був підставою припинення вище зазначеного договору оренди, оскільки підставою припинення даного договору було закінчення строку, на який його було укладено, про що зазначалось в позовній заяві управління до ФОП Дереновського Р.М. про зобов`язання звільнити об`єкт оренди.

Учасники справи належними чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, правом участі у судовому засіданні не скористались.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представників сторін.

23.06.2021 суд підписав вступну та резолютивну частини ухвали.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

У жовтні 2010 року Управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради (далі Управління) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича (далі ФОП Дереновський Р.М.), в якому просило суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.01.2020) зобов`язати останнього звільнити об`єкт оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Первомайська, загальною площею 132,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Василя Жуковського, 33 у місті Первомайську Миколаївської області (далі нерухоме майно, об`єкт оренди).

Позов мотивований закінченням строку дії договору оренди, своєчасним направленням орендодавцем повідомлення про небажання продовжувати його дію та безпідставним користуванням відповідачем орендованим нерухомим майном.

Заперечуючи проти задоволення позову, ФОП Дереновський Р.М. зазначив, зокрема, про те, що протягом одного місця після закінчення строку дії договору він не отримував від позивача заперечень щодо небажання продовжувати строк дії договору, а тому останній вважається поновленим на той самий строк.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 позов Управління задоволено повністю, зобов`язано ФОП Дереновського Р.М. звільнити об`єкт оренди, стягнуто з відповідача на користь позивача 1921 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 915/2197/19 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 залишено без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дереновського Руслана Миколайовича залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 15.02.2021 у справі № 915/2197/19 касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Дереновського Руслана Миколайовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 повернуто.

Таким чином, рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 набрало законної сили 09.12.2020.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як зазначено в заяві про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 за нововиявленими обставинами, на думку відповідача рішення суду було винесено у зв`язку з тим, що пунктом 3 рішення Первомайської міської ради №16 від 31.01.2019 вирішено, зокрема, не поновлювати договір оренди від 21.08.2009 реєстраційний №1745, укладений між управлінням містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради та фізично. Особою-підприємцем Дереновським Русланом Миколайовичем на оренду нежитлових приміщень загальною площею 132,9 кв.м. в житловому будинку по вул. Василя Жуковського,33, але рішенням Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі №915/1404/20 даний пункт рішення міської ради визнано незаконним та скасовано.

Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, передбачено положеннями ст. 325 ГПК України.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано, зокрема з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

За результатами розгляду заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, взявши до уваги докази зібрані у справі, суд дійшов висновку про відсутність нововиявлених обставин у даній справі, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, (серед іншого), вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) від 09.06.2011).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за умови відсутності зловживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) від 09.06.2011). Однак, при цьому суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць.

Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (ухвала Європейського суду з прав людини у справі «Агротехсервіс проти України» (щодо прийнятності заяви № 62608/00) від 19.10.2004; рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» (заява № 69529/01 від 18.11.2004).

Отже, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Відповідно до пп. 1 ч. 2 та ч.ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, положеннями ст. 320 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Нововиявлена обставина це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленою обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Тож, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані заявником докази, проаналізувавши в сукупності відповідні процесуальні норми, обставини справи з підставами заявленими відповідачем у заяві, за результатами перегляду судового рішення по даній справі за нововиявленими обставинами суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 за нововиявленими обставинами, виходячи з такого:

З огляду на предмет та підстави даного позову, предметом доказування є обставини, що підтверджують факт своєчасного повідомлення орендаря про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд зауважує, що в даному випадку на орендодавця покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами факт своєчасного повідомлення орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди.

Позивачем до матеріалів даної справи в підтвердження своїх доводів та вимог надано, зокрема, лист від 10.07.2018 за №Д-564-18 (а.с.21), адресований ФОП Дереновському Р.М.

З тексту вказаного листа вбачається, що Управління зазначає про необхідність укласти договір оренди у новій редакції, а у разі не укладення цього договору, зазначає, що договір оренди буде вважатись розірваним за закінченням строку його дії.

Отже зміст цього листа містить в собі конкретне волевиявлення орендодавця про небажання продовжувати дію договору оренди за умови, якщо між сторонами не буде укладений договір оренди у новій редакції.

Учасниками справи не заперечується, що договір оренди у запропонованій Управлінням редакції між сторонами не укладався, у зв`язку з чим лист від 10.07.2018 за №Д-564-18 фактично став повідомленням про відсутність наміру продовжувати договір оренди.

Вказаний лист орендодавцем направлено в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 2.1. укладеного між сторонами договору, а саме: протягом одного місяця після закінчення договору.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі №915/2197/19 мотивовано тим, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами факт своєчасного направлення відповідачу повідомлення про відсутність наміру продовжувати договір оренди в існуючій редакції.

Обґрунтованість висновку господарського суду Миколаївської області у рішенні від 15.09.2020 у справі №915/2197/19 про наявність підстав для задоволення позову Управління та зобов`язання ФОП Дереновського Р.М. звільнити об`єкт оренди, в тому числі щодо обставин, які були підставою для постановлення судового рішення, підтверджено постановою апеляційної інстанції.

Отже, підставою припинення договору оренди за рішенням суду був факт закінчення його дії та направлення відповідачу повідомлення про відсутність наміру продовжувати договір оренди в існуючій редакції, на підставі яких були заявлені та задоволені позовні вимоги у справі № 915/2197/19, а тому обставини визнання незаконним та скасування судом п.3 рішення Первомайської міської ради №16 від 31.01.2019 не можуть вважатися нововиявленою обставиною у даній справі.

Таким чином, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими та не можуть вважатися умовою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, в розумінні приписів статті 320 ГПК України, тому у задоволенні заяви відповідача про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 за нововиявленими обставинами слід відмовити, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі № 915/2197/19 залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 232, 233, 234, 235, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Дереновського Р.М. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі 915/2197/19 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2020 у справі №915/2197/19 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 29.06.2021.

Суддя В.О. Ржепецький