ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року м.Дніпро справа № 904/10957/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" та Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 (суддя Камша Н.М.) у справі

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 у даній справі скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" №б/н від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. - задоволено частково; стягнуто з ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" завдану шкоду у розмірі 684 532,69 грн, в задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., який виконує повноваження ліквідатора банкрута, не вжив належних заходів по виконанню вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 у даній справі, не передав майно скаржнику і всі корови, що були власністю скаржника, загинули до 01.11.2019. Бездіяльність арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду від 13.05.2019 встановлена в ухвалі господарського суду від 14.07.2020 та постанові Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020. Така свідома бездіяльність ліквідатора фактично призвела до втрати майна скаржника. Ліквідатор банкрута не довів господарському суду належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у невиконанні вимог ухвали господарського суду від 13.05.2019.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Не погодившись із зазначеною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" №б/н від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник вказує, що підстави та виклад обставин, зазначених у скарзі ПРВ КВК "Украгротехсервіс" №б/н від 29.10.2020 є повністю тотожними сторонам, підставам, предмету спору та викладу обставин зазначених у скарзі ПРВ КВК "Украгротехсервіс" в/х04-8 від 17.01.2020, яка вже була розглянута Господарським судом Дніпропетровської області та ухвалою від 14.07.2020 задоволена частково в іншій частині вимог відмовлено.

Скаржник зазначає, що лист ГУ Статистики у Полтавській області від 21.07.2020 не є належним та юридично обґрунтованим доказом, з якого можна зробити висновок про розмір збитків або шкоди нанесених скаржнику, загибель тварин відбувалась в 2019 році, суд розглядає справу в 2021 році, а лист ГУ Статистики у Полтавській області від 21.07.2020 визначає вартість живої ваги корови в Полтавській області у липні 2020 року.

Судом не враховано, що корова є річчю з визначеними індивідуальними ознаками, а отже є незамінною в розумінні ч.1 ст.184 Цивільного кодексу України. На думку заявника апеляційної скарги, висновок щодо розміру збитків можливо здійснити тільки з обов`язковим врахуванням особливостей кожної окремої голови худоби, а не шляхом математичного перемноження ваги худоби на її середню вартість.

Інших належних та допустимих доказів, які б доводили наявність та розмір нанесеної шкоди скаржником не надано, а судом першої інстанції не враховано.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції повністю не досліджувались обставини наявності вини ліквідатора банкрута у загибелі худоби у 2019 році.

Недоведеність вини ліквідатора у загибелі худоби, внаслідок чого Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" отримав майнову шкоду, недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями ліквідатора та наявною шкодою, а також відсутність доведеного належним чином розміру шкоди у Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, а отже, звільняє ліквідатора боржника від цивільної відповідальності.

Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати в частина часткового задоволення скарги б/н від 29.12.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В., з урахуванням поданих уточнень, а саме в частині часткового задоволення щодо стягнення завданої шкоди з ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. у розмірі 684 532,69 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши вимоги скаржника, стягнувши з ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" завдану шкоду у розмірі 1 333 629,72 грн.

Аргументуючи апеляційну скаргу скаржник посилається на те, щонаказ господарського суду від 08.09.2017 у справі №916/1674/15 передбачав не часткову передачу ВРХ, а в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що на дату призначення арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. ліквідатором ТОВ "ДУКЛА" законної сили набрало рішення суду на підставі якого було видано наказ господарського суду від 08.09.2017 у справі №916/1674/15, який не був виконаний у повному обсязі, виходячи з чого ОСОБА_1 повинен був після проведення інвентаризації та ознайомлення з матеріалами справи передати ВРХ законному власнику, однак, він цього не зробив, тому його було зобов`язано ухвалою господарського суду від 13.05.2019 виконати вказаний наказ та передати ВРХ - ПРВКВК "Украагротехсервіс".

Ліквідатор ТОВ "ДУКЛА" не повернув майно ПРВКВК "Украгротехсервіс", тому, на думку скаржника, арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. взяв на себе обов`язки зі зберігання майна ПРВКВК "Украгротехсервіс".

Скаржник вказує, що ухвалою господарського суду від 14.07.2020 у даній справі встановлено, що із протоколів розтину (огляду) трупа тварини, копії яких надані до справи про банкрутство ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Моісєєвим Ю.В. - з 08.04.2019 по 01.11.2019, зокрема і після 13.05.2019, коли господарським судом Дніпропетровської області прийнята ухвала про зобов`язання ліквідатора передати майно (корів) власнику ПРВКВК "Украгротехсервіс".

Однак, арбітражним керуючим Моісєєвим Ю.В. надано суду 63 протоколи загибелі корів.

За твердженням скаржника, в порушення всіх законодавчих вимог, рішень суду та повної бездіяльності ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. з незбереження майна ПРВКВК "Украгротехсервіс" призвели до подальшої загибелі корів, які належать ПРВКВК "Украгротехсервіс".

Оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог по відшкодуванню вартості загиблих корів з моменту призначення арбітражного керуючого і до спливу двотижневого строку визначено в ухвалі суду з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення вимог скаржника. При цьому, вартість збитків 63 голови великої рогатої худоби повинна відповідати ринковим цінам на подібне майно та повинна бути розрахована з урахуванням ПДВ.

2.2 Доводи інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" у відзиві на апеляційну скаргу ПРВКВК "Украгротехсервіс" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, скасувати ухвалу господарського суду від 19.02.2021, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги ПРВКВК "Украгротехсервіс" №б/н від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В.

Ліквідатор не погоджується, що суд першої інстанції пов`язує втрату майна скаржника з бездіяльністю ліквідатора щодо не передачі кредитору майна, а не у зв`язку з її фактичною загибеллю.

Ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" вважає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено та не надано оцінку тому, що скаржник вже звертався до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора.

Під час розгляду наведеної скарги ухвалою господарського суду від 114.07.2020 встановлено, що розрахунок шкоди здійснено скаржником за 58 голів великої рогатої худоби, виходячи з того, що кожна корова мала вагу 640 кг, а вартість 1 кг живої ваги корови становила 42 грн (за повідомленням ТОВ "ЛУБНИМ`ЯСО"). Із доказів, що надані скаржником та наведеного розрахунку шкоди неможливо встановити її реальний розмір. Невірне визначення розміру шкоди не дає підстав для розгляду скарги по суті та можливості її задоволення в цій частині. Скаржником у поданій скарзі не обґрунтовано існування причинного зв`язку між протиправними діями ліквідатора та шкодою, що виникла.

Вказаною ухвалою визнано протиправною бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду від 13.05.2019; в задоволенні решти вимог скарги, в тому числі, стягнення завданої шкоди у розмірі 1 559 000,00 грн з умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого в частині незабезпечення збереження майна з дня його призначення - відмовлено.

ТОВ "ДУКЛА" зазначає, що сторони, підстави та виклад обставин зазначених у скарзі ПРВКВК "Украгротехсервіс" №б/н від 29.12.2020 є повністю тотожними сторонам, підставам, предмету спору та викладеним обставинам, зазначеним у скарзі ПРВКВК "Украгротехсервіс" в/х04-8 від 16.01.2020, яка вже була розглянута господарським судом та ухвалою від 14.07.2020 задоволена частково.

Скаржником не було доведено, а судом першої інстанції не досліджувалось і не встановлювалось чи є вина ліквідатора у загибелі корів.

Враховуючи, ту обставину, що між скаржником та ТОВ "ДУКЛА" не існувало договірних правовідносин щодо зберігання майна, на думку ліквідатора, неможливо застосувати у даному випадку приписи ст.ст.22, 1166, 1167 Цивільного кодексу України.

ТОВ "ДУКЛА" стверджує, що встановлена судом бездіяльність ліквідатора банкрута щодо непередачі худоби має непрямий (опосередкований) зв`язок із шкодою у скаржника, оскільки останній не отримав худобу внаслідок внаслідок її загибелі, а обставини такої загибелі та встановлення винних осіб, ані судом першої інстанції, ані вироком суду у кримінальному провадженні не встановлені.

Щодо посилань скаржника на необхідність стягнення збитків з ліквідатора з урахуванням ПДВ, то ліквідатор банкрута вважає вірною позицію суду першої інстанції, що оскільки операції по передачі майна користувачем його власнику не передбачені як об`єкт оподаткування ПДВ, розрахунок шкоди з урахуванням ПДВ суперечить чинному законодавству.

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.03.2021 для розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Розпорядженням керівника суду від 02.03.2021 для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02.03.2021 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.03.2021 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача Кузнецова В.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2021 для розгляду апеляційної скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Вечірко І.О.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Вечірка І.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.03.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 31.03.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 у справі прийнято до свого провадження; справу до розгляду на 18.05.2021 на 10 годин 00 хвилин.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначему складу суду від 15.03.2021 для розгляду апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.03.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з перебування у відпустці судді-доповідача Кузнецова В.О., для розгляду апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" визначена колегія суддів у наступному складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів кредиторам у справі листом з описом вкладення, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 24.03.2021 скаржником надано докази усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.03.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з виходом на роботу головуючого судді-доповідача Кузнецова В.О., для розгляду апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" визначена колегія суддів у наступному складі: головуючий суддя Кузнецова В.О., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 12.04.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з перебування у відпустці судді Вечірка І.О.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.04.2021 для розгляду апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" визначена колегія суддів у наступному складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 16.04.2021 об`єднано розгляд апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" разом із розглядом апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021; призначено справу до розгляду на 18.05.2021 на 10 годин 00 хвилин.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.05.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді Вечірка І.О.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.05.2021 для розгляду апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" визначена колегія у наступному складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Вечірко І.О.

18.05.2021 у судовому засіданні оголошено перерву у судовому засіданні до 15.06.2021.

15.06.2021 у судове засідання з`явилися арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., арбітражний керуючий Шевченко В.Є., представники АТ КБ "Приватбанк", ТОВ "Приват-Агро-Львів"; ТОВ "Приват-Агро-Альянс", ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", ТОВ з іноземними інвестиціями "Новофарм", які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників для участі в судовому засіданні.

СТОВ "Ім.Мічуріна", ТОВ "Приват-Агро-Львів", ТОВ "Приват-Агро-Альянс" подані клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ліквідатора цих підприємств Чичва О.С. поза межами міста Дніпра, а також посиланням на неотримання ліквідатором жодних документів по апеляційній скарзі.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони.

Приймаючи до уваги, що явка учасників справи у судове засідання не була визнана обов`язковою, неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор" подано клопотання про заміну кредитора на правонаступника та відкладення судового засідання, в якому заявник просив замінити кредитора товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.М.О.Посмітного" на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор"; зобов`язати розпорядника майна арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. внести зміни до реєстру вимог кредиторів боржника.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 Кодексу).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено поняття доказів як будь-яких даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються засобами доказування, передбаченими у частині другій цієї статті, зокрема, письмовими доказами.

За змістом частин першої, другої статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, які подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 91 Господарського кодексу України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, Господарським процесуальним кодексом України, як процесуальним законом, не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини четвертої статті 91 Господарського процесуального кодексу України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України "Про стандартизацію".

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55.

Пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 18.12.2018 у справі №761/5894/17, від 14.12.2018 у справі №914/809/18.

Колегією суддів встановлено, що надані заявником докази в підтвердження правонаступництва не відповідають вимогам національного стандарту щодо оформлення копій документів, скільки не містить слів "Згідно з оригіналом", ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копію, а також дати засвідчення копії, у зв`язку з чим заява про заміну сторони правонаступником колегією суддів залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор", що останнє не позбавлено можливості звернутись із клопотанням про заміну кредитора на правонаступника до місцевого господарського суду.

15.06.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2016 порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА".

Постановою господарського суду від 20.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Толстих Андрія Володимировича.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2019 звільнено голову ліквідаційної комісії Толстих Андрія Володимировича від виконання обов`язків ліквідатора у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича.

30.12.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга №б/н від 29.12.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В., в якій заявник просив: визнати протиправною бездіяльність ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В., яка полягає у невиконані покладених на нього обов`язків щодо збереження майна, а саме великої рогатої худоби, що призвело до нанесення матеріальної шкоди ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС"; стягнути завдану шкоду в розмірі 1 333 629, 72 грн з ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" в частині завданих збитків внаслідок дій чи бездіяльності арбітражним керуючим, згідно ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства в частині незабезпечення збереження майна з дня його призначення.

12.02.2021 до господарського суду від Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" надійшла уточнена скарга №б/н від 09.02.2021 на бездіяльність арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. (з додатками), в якій скаржник просив: визнати протиправною бездіяльність арбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В., яка полягає у не передачі майна ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", а саме, великої рогатої худоби, яка належить ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", та не забезпечення його збереження; визнати протиправними дії арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. щодо передачі майна ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", а саме, великої рогатої худоби, яка належить ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", ОСОБА_2 ; стягнути завдану шкоду в розмірі 1 333 629, 72 грн з арбітражного керуючого, ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" Моісєєва Юрія Володимировича на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" в частині завданих збитків внаслідок дій чи бездіяльності арбітражним керуючим.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 суд зобов`язав ліквідатора банкрута Моісєєва Ю.В. у 15 денний строк з дня прийняття ухвали надати доступ до майна скаржника та передати майно згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі № 916/1674/15.

Ліквідатор без достатніх підстав (за відсутності договору відповідального зберігання) передав 58 голів корів на зберігання працівнику ТОВ "ДУКЛА", ветеринарному лікарю ТОВ "ДУКЛА" - Білаю К.О., який, за ствердженням скаржника, не мав трудових відносин з ТОВ "ДУКЛА".

16.03.2020 ліквідатор банкрута Моісєєв Ю.В. надав до Господарського суду Дніпропетровської області копії протоколів розтину тварин та повідомив про загибель тварин, в період з 08.04.2019 по 01.11.2019.

Скаржник вважає, що процедура, пов`язана із фіксацією загибелі тварин, проведена з порушенням чинного законодавства, про хворобу та загибель корів не повідомлено їх власника - Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерн "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерн "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" також наполягав на тому, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.20 по справі №160/10944/19 встановлено факт незбереження майна, що у подальшому призвело до втрати тварин, які належали ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Посилаючись на ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, скаржник наголошував, що арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. під час виконання повноважень ліквідатора зобов`язаний керуватися загальними принципами добросовісності, компетентності, об`єктивності та незалежності, використовуючи ці повноваження при реалізації своїх прав та обов`язків.

Однак, за ствердженням скаржника, ліквідатор вчинив умисну бездіяльність, не вжив вичерпних заходів для попередження загибелі тварин, не повідомляв відповідні державні органи про продовження загибелі тварин.

Скаржник зазначив, що саме ліквідатор Моісєєв Ю.В. наніс збитки Південному регіональному виробничо - комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" у розмірі 1 355 126,40 грн через неналежне виконання ним вимог ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства в частині незбереження арбітражним керуючим майна задля чого він був призначений.

При розрахунку шкоди, заявленої до стягнення з ліквідатора внаслідок загибелі 64 корів, в сумі 1 333 629,72 грн., скаржник використав дані Головного управління статистики в Полтавській області від 21.07.2020, згідно з якими середня ціна реалізації великої рогатої худоби у підприємствах Полтавської області становить за 1 тону в живій вазі 31 650,30 грн без урахування накладних, транспортних, експедиційних витрат, податку на додану вартість

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" та відмову у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній на час призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В.) ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

Частиною 8 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Аналогічні положення щодо повноважень ліквідатора містяться в Кодексу України з процедур банкрутства (ст.ст.61,62 Кодексу).

Таким чином, на ліквідатора банкрута покладено обов`язок вживати заходів щодо збереження майна банкрута.

Спірне майно - корови у кількості 58 штук у власності банкрута не перебували.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 у справі №916/1674/15 зобов`язано ТОВ "ДУКЛА" передати Певденному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" приплід корів у кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ від 08.09.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 у даній справі господарський суд зобов`язав ліквідатора банкрута Моісєєва Ю.В. у 15 денний строк з дня прийняття ухвали надати доступ до майна та передати майно, належне Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі № 916/1674/15.

Таким чином, ліквідатор банкрута Моісєєв Ю.В. був зобов`язаний виконати судове рішення щодо передачі майна, однак у нього не було обов`язків зберігача по відношенню до цього майна, оскільки договірних відносин між сторонами не існувало.

Щодо стягнення із ліквідатора Моісєєва Ю.В. на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" завданої шкоди у розмірі 1 333 629,72 грн через незабезпечення збереження майна з дня його призначення, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст.25 Кодексу України з процедур банкрутства шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

За приписами ч.1 ст.21 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражні керуючі несуть за свої дії та бездіяльність цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За загальним правилом збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо.

Тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.180 Цивільного кодексу України).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди можливе за таких умов: завдано шкоду особистим немайновим правам або майну фізичної чи юридичної особи; дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; існує причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника та шкодою, що виникла; наявна вина особи, яка завдала шкоду.

Тому при вирішенні таких спорів на заявника покладається обов`язок довести факт заподіяння йому збитків, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, факт порушення ліквідатором свого обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і збитками.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків та обов`язковою умовою відповідальності. При цьому слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч.3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Статтею 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ст. 950 Цивільного кодексу України).

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (ст. 951 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги, що між ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" та ТОВ "ДУКЛА" не існувало договірних правовідносин щодо зберігання майна, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" про стягнення шкоди з ліквідатора з посиланням на його бездіяльність через незабезпечення збереження майна скаржника.

Разом з тим, суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, повинен самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішенні спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Зі змісту скарги вбачається, що ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" просить стягнути з ліквідатора шкоду, завдану скаржнику через загибель 64 корів, які мали бути передані останньому, як власнику, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №916/1674/15.

Водночас, в матеріалах справи наявні 63 акти загибелі корів.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2020, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020, у даній справі визнано протиправною бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 по цій справі.

Ухвалою господарського суду від 13.05.2019 зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. не включати до ліквідаційної маси ТОВ "ДУКЛА" майно, належне ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" згідно наказу господарського суду від 08.09.2017 у справі №916/1674/15, зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. у 15-ти денний строк з дати прийняття цієї ухвали надати скаржнику доступ до його майна та передати останньому наявне майно згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі №916/1674/15.

За приписами ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., що виконує повноваження ліквідатора банкрута, не вжив належних заходів по виконанню вимог ухвали господарського суду від 13.05.2019, яка прийнята по даній справі, не передав майно скаржнику і всі корови, що були власністю скаржника, загинули до 01.11.2019.

Бездіяльність арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду від 13.05.2019 у даній справі встановлена в ухвалі господарського суду від 14.07.2020 та постанові Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020.

Згідно з ч.3 ст.25 Кодексу України з процедур банкрутства шкода, заподіяна особі внаслідок бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

Розрахунок шкоди проведено скаржником за 64 голови великої рогатої худоби, виходячи з того, що загальна вага 64 корів складає 35 114 кг, 37 980,00 - вартість 1 т. живої ваги ВРХ з ПДВ.

З огляду на це, до стягнення заявлено 1 333 629,72 грн. (з урахуванням ПДВ).

Апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що розмір шкоди необхідно вираховувати за 38 корів, які загинули після 28.05.2019, - після спливу 15 днів з дати прийняття ухвали від 13.05.2019.

Так, на дату призначення ліквідатором ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. законної сили набрало рішення суду на підставі якого господарським судом було видано наказ від 08.09.2017 у справі №916/1674/15, який не був виконаний у повному обсязі. Таким чином, арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. повинен був після проведення інвентаризації та ознайомлення з матеріалами справи передати ВРХ законному власнику - ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Арбітражним керуючим Моісєєвим Ю.В. надано до суду першої інстанції 63 протоколи загибелі корів.

Здійснивши розрахунок спричиненої шкоди, колегія суддів вважає, що підлягає стягненню шкода у розмірі 1 096 640,85 грн (34 649 кг (загальна вага 63 корів, які загинули) х 31 650,00 грн (середня ціна 1 тони ваги великої рогатої худоби).

При цьому, колегія суддів звертає увагу ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", що сплата ПДВ в даному випадку не передбачена, оскільки згідно з п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору); на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу (орендарю); постачання послуг, місце яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу; ввезення та вивезення товарів за межі та на митну територію України.

Оскільки операції по передачі майна користувачем його власнику не передбачені як об`єкт оподаткування ПДВ, розрахунок шкоди з урахуванням ПДВ суперечить чинному законодавству.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю і збитками, апеляційний господарський суд враховує, що причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливе настання наслідку.

У даному випадку ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. допустив бездіяльність по невиконанню наказу господарського суду від 08.09.2017 у справі №916/1674/15 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019, оскільки не передав корів, власником яких був скаржник.

Виконуючи повноваження ліквідатора банкрута з 27.03.2019, арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., провівши інвентаризацію майна банкрута (зокрема і того, щодо якого банкрут був користувачем), мав неухильно дотримуватись вимог законодавства, діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою законодавством про банкрутство на нього покладено повноваження ліквідатора.

Незважаючи на те, що з дати його призначення - 27.03.2019 до дати судового засідання - 13.05.19 загинула частина корів, ліквідатор не повідомив власника майна про стан тварин, що перебували в користуванні банкрута, не повідомив господарський суд про їх загибель в судових засіданнях, що відбувались у даній справі при розгляді скарги та при прийнятті ухвали від 13.05.2019.

Така свідома бездіяльність ліквідатора фактично призвела до втрати майна скаржника.

Після 28.05.2019 загинули інші корови (всього загинуло 63 корови згідно актів загибелі корів), які мали бути передані власнику - ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" і саме бездіяльність ліквідатора унеможливила отримання власником належного йому майна. Саме власник майна, отримавши його до 28.05.2019, мав утримувати це майно та нести ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна, як це передбачено ст.ст. 322, 323 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, ліквідатор, утримуючи майно скаржника без законних підстав, діючи нерозумно та недобросовісно, допустив не лише неповернення майна законному власнику і можливість останнього користуватись цим майном, а і його втрату через загибель всіх тварин.

Ліквідатором банкрута не доведено відсутність його вини у невиконанні наказу господарського суду від 08.09.2017 у справі №916/1674/15 та вимог ухвали господарського суду від 13.05.2019.

З урахуванням наведеного, скарга ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. підлягає задоволенню в частині стягнення шкоди у розмірі 1 096 640,85 грн. В стягненні решти вимог слід відмовити.

Господарським судом аргументовано відхилено вимоги ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" щодо визнання протиправною бездіяльності арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В., яка полягає у непередачі майна скаржнику та незабезпечення його збереження з огляду на те, що бездіяльність ліквідатора з непередачі майна встановлена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 і повторне прийняття рішення судом з цього ж питання є недоцільним. Визнання протиправною бездіяльності ліквідатора щодо незабезпечення збереження майна скаржника неможливо через відсутність договірних відносин між боржником та скаржником з приводу його зберігання.

Скаржник не довів доказами того, що спірне майно передано ліквідатором ветеринарному лікарю Білаю К.О., тому вимога скарги про визнання протиправними дій арбітражного керуючого - ліквідатора з цього приводу задоволенню не підлягає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами апеляційного перегляду.

Встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про зміну цього рішення відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" та частково задовольняє апеляційну скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" відмовити.

Апеляційну скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 у справі №904/10957/16 змінити, виклавши у наступній редакції: " Скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" №б/н від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. задовольнити частково. Стягнути з ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" (65107, Одеська область, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) завдану шкоду у розмірі 1 096 640,85 грн, про що видати наказ про примусове виконання. В задоволенні решти вимог скарги - відмовити".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 23.06.2021.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.О.Вечірко

Л.А.Коваль