ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. Справа № 922/1687/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м. Київ
до Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг", м. Мерефа, Харківська обл.
про стягнення 15329,38 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг", м. Мерефа, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) 15329,38 грн., з яких:

8818,15 грн. основного боргу;

988,50 грн. інфляційних втрат;

5522,73 грн. 30% річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 від 09.11.2017 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані позивачем послуги з організації перевезення відправлень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.05.2021 відкрито провадження у справі № 922/1687/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Копії зазначеної ухвали сторони отримали, про що свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, згідно з якими направлялась поштова кореспонденція (а. с. 32, 36).

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов (вх. № 12728 від 01.06.2021), в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог відповідач зокрема зазначає, що за даними його бухгалтерського обліку в нього відсутня заборгованості перед позивачем за договором № 148492 від 09.11.2017; що де-юре ПФ "Альфа-Україна Лізинг" спірний договір не укладала, оскільки, підпис від імені директора підприємства виконано явно не його директором - ОСОБА_1 , а долучені до матеріалів справи копії актів здачі-приймання робіт та акт звірки взаєморозрахунків взагалі з боку відповідача не підписані, а тому не можуть підтверджувати існування заборгованості.

Позивач не скористався своїм правом щодо подання відповіді на відзив у порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 06.05.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 09.11.2017 між позивачем, як експедитором, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 (далі за текстом договір; а. с. 10-15), за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (надалі за текстом послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених договором (п. 2.1 договору).

За змістом п. 5.1 договору, загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинними тарифами експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг експедитора.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що експедитор щомісячно складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає замовнику одним із наступних способів:

5.3.1. шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання замовником;

5.3.2. шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п. 5.4 договору.

Пунктом 5.4. договору також передбачено, що замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг (далі за текстом акт) та повертає експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні й замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг. Мотивована відмова від підписання акту в електронному вигляді може надсилатись через систему електронного документообігу, через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обгрунтовані причини відхилення або шляхом направлення письмової мотивованої відмови на адресу експедитора.

Відповідно до п. 6.3.1 договору за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості.

Пунктом 8.1 договору передбачено: цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 (одного) року з дати підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором. У разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, строк дії договору пролонгується (продовжується) на один рік на тих же самих умовах.

Зі змісту договору вбачається, що від імені позивача його підписано директором з продажів ОСОБА_2 , а від імені відповідача директором ОСОБА_1 . Крім того, зазначений договір скріплено печатками підприємств позивача та відповідача.

Як зазначає позивач, він на виконання умов договору протягом 2018 надав відповідачу послуги з організації перевезення відправлень, проте відповідач не в повному обсязі оплатив вартість наданих позивачем послуг

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, позивачем на підставі п. 5.3-5.4. договору складені та листом з штрих кодованим ідентифікатором № 421 від 22.02.2019 направлені на адресу відповідача акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343 грн., № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн., № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн., № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн., № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105 грн. (всього на загальну суму 9078,30 грн.) та рахунки на оплату з ідентичними номерами та на таку ж суму (а. с. 17-23).

З конверту вбачається, що цінний лист № 421 від 22.02.2019 з актами та рахунками пролежав на поштовому відділенні за місцем реєстрації відповідачу, а поштарю не вдалося вручити лист під час доставки, (про що міститься відмітка на конверті), у зв`язку з чим лист було повернуто позивачу поштою за закінченням нормативно встановленого терміну зберігання листа 26.03.2019 р.

За послуги вказані в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343 грн., № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн., № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн., № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн., № НП-000430640 від 31.07.2018 відповідач в повному обсязі не розрахувався. Позивач вказує, що борг відповідача перед ним за зазначеними актами становить 8818,15 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, в зв`язку з прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства нараховано до стягнення з відповідача 988,50 грн. інфляційних та 5522,73 грн. 30% річних.

Разом з тим, відповідач заперечуючи проти позову вказує, що за даними його бухгалтерського обліку в нього відсутня заборгованості перед позивачем за договором № 148492 від 09.11.2017; що де-юре підприємство відповідача спірний договір не укладала, оскільки підпис від імені директора підприємства виконано явно не його директором - ОСОБА_1 , а долучені до матеріалів справи копії актів здачі-приймання робіт та акт звірки взаєморозрахунків взагалі з боку відповідача не підписані, а тому не можуть підтверджувати існування заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту

Згідно зі ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів., вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з відомостями з єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань, директором підприємства відповідача є Брунь Олексій Миколайович.

Як вже зазначалося, зі змісту укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 від 09.11.2017 вбачається, що від імені позивача його підписано директором з продажів Макаренко О.С., а від імені відповідача директором Брунь О.М. Крім того, зазначений договір скріплено печатками підприємств позивача та відповідача.

Оскільки матеріали справи не містять, та відповідачем суду не надано будь-яких доказів того, що вказаний договір від імені відповідача підписано не директором Брунь О.М., а так само доказів того, що вказаний договір визнано недійсним з зазначених підстав та мотивів, в даному випадку суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що підприємство відповідача не укладало спірний договір.

До того ж, ст. 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно з наданими позивачем відомостями, відповідач в процесі виконання умов договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 від 09.11.2017 приймав надані позивачем послуги з організації перевезення відправлень за цим договором та частково сплачував їх вартість. Таким чином, навіть якщо вказаний договір від імені відповідача дійсно підписаний не його директором, як на цьому наполягає відповідач, останній неодноразово вчиняв дії, які свідчать про його схвалення цього договору.

За змістом ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.4. договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 від 09.11.2017 передбачено, що замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг (далі за текстом акт) та повертає експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні й замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг.

Позивачем на підставі п. 5.3-5.4. договору складені та листом з штрих кодованим ідентифікатором № 421 від 22.02.2019 направлені на адресу відповідача акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343 грн., № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн., № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн., № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн., № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105 грн. (всього на загальну суму 9078,30 грн.) та рахунки на оплату з ідентичними номерами та на таку ж суму (а. с. 17-23).

З конверту вбачається, що цінний лист № 421 від 22.02.2019 з актами та рахунками пролежав на поштовому відділенні за місцем реєстрації відповідачу, а поштарю не вдалося вручити лист під час доставки, (про що міститься відмітка на конверті), у зв`язку з чим лист було повернуто позивачу поштою за закінченням нормативно встановленого терміну зберігання листа 26.03.2019.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку (затв. постановою КМУ від 5 березня 2009 р. N 270) одержувач, якому адресовано лист з оголошеною цінністю, повідомляється про його надходження поштою, проте саме на одержувача покладено обов`язок отримати цінний лист, який, за загальним правилом, підлягає врученню у відділенні пошти, та як виключення (за домовленістю зі службою пошти) може бути доставлений за адресою.

З вказаного вбачається, що позивач виконав обумовлені договором зобов`язання щодо направлення на адресу відповідача актів здачі-прийняття робіт (надання послуг). При цьому, отримання або неотримання актів з відділення поштового зв`язку або від поштаря в даному випадку є правом відповідача, однак не отримавши ці акти останній позбавляється можливості викласти свої заперечення. Не підписання ж відповідачем актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати коли він мав можливість отримати їх від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання відповідачем повного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343 грн., № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн., № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн., № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн., № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105 грн. (всього на загальну суму 9078,30 грн.) вважаються погодженими відповідачем, тобто послуги вказані в актах вважаються такими, що надані позивачем в повному обсязі та відповідно до умов договору без будь-яких претензій відповідача з цього приводу. За таких обставин, відповідач має оплатити послуги, обумовлені в зазначених актах в повному обсязі.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в цій частині, та стягнення 8818,15 грн. основного боргу з відповідача на користь позивача.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.3.1 договору за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору зокрема 30% річних від суми заборгованості.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг з організації перевезень підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується..

Зазначене надає право позивача на нарахування відповідачу інфляційних та 30% річних за таке прострочення.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних суд визнає його правомірність та арифметичну вірність.

За таких обставин, суд також приходить до висновку також про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 5522,73 грн. 30% річних та 988,50 грн інфляційних за період прострочення оплати послуг з 29.03.2019 по 29.04.2021 включно.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг (адреса: 62472, Харківська обл., м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кім. 8-10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (адреса: 03026, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корпус 1, поверх 9; ):

8818,15 грн. основного боргу;

988,50 грн. інфляційних втрат;

5522,73 грн. 30% річних;

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак