РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/6041/21

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/6041/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІСТА"

до Державного підприємства "Київський бронетанковий завод"

про стягнення 542600,13 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІСТА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" про стягнення 500 994,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/20 від 10.02.2021, внаслідок чого виникла заборгованість за отриманий товар у сумі 499 046,40 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня у сумі 1333,07 грн та 3% річних - 615,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань до 19.05.2021.

18.05.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІСТА" надійшла заява про зміну предмета позову, збільшення розміру позовних вимог, закриття провадження у справі в частині. Згідно поданої заяви позивач змінює предмет позовних вимог в частині пред`явлення позовних вимог (окрім стягнення суми заборгованості за поставлений товар, пені та 3% річних) щодо стягнення з відповідача також інфляційних нарахувань та штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором, а також збільшуючи період нарахування заявлених у позовній заяві пені та 3% річних, а саме з 23.03.2021 до 29.04.2021.

Отже, позивач у заяві просить суд: закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за отриманий товар у сумі 499 046,40 грн, у зв`язку з її сплатою; стягнути з відповідача за порушення строків виконання зобов`язань пеню у сумі 3568,50 грн і 3% річних у сумі 1558,67 грн, нарахованих за період з 23.03.2021 до 29.04.2021; інфляційні нарахування в розмірі 3493,32 грн, нарахованих за квітень 2021 року; штрафу розмірі 7%, у зв`язку із простроченням платежу понад 30 днів, що становить 34933,24 грн.

18.05.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій відповідач повідомляє про сплату суми основної заборгованості та визнає позовні вимоги на суму 1948,33 грн, що за первісними вимогами становить 1333,07 грн пені та 615,26 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІСТА" про зміну предмета позову, збільшення розміру позовних вимог, закриття провадження у справі в частині до розгляду. Ухвалено позовні вимоги розглядати в межах нової ціни позову в розмірі 542600,13 грн. Відмовлено у прийнятті заяви Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" про визнання позовних вимог. Продовжено судовий розгляд справи № 910/6041/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін отримав 27.04.2021; ухвалу від 25.05.2021, якою було відмовлено відповідачу у прийнятті заяви про визнання позовних вимог та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи - 01.06.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на дату винесення даного рішення не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

10.02.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ІСТА» (далі - Постачальник) уклало з Державним підприємством «Київський бронетанковий завод» (далі - Покупець) договір поставки № КБТЗ/ПСПС/21/20 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору відповідно до умов даного Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю Товар, зазначений в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору, або в рахунках-фактурах і видаткових накладних, що є Специфікаціями у відповідності до ст. 266 ГК України, а Покупець зобов`язується прийняти його та оплатити згідно умов даного Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що найменування, номенклатура, категорія Товару, його відповідність стандартам, технічним умовам, конструкторській документації та іншим вимогам щодо якості, терміни та умови її поставки, якщо такі не були встановлені у тексті Договору, або якщо Сторони визнали за необхідне їх змінити, вказуються в Специфікації.

На виконання п. 1.2. Договору позивач та відповідач уклали Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору), якою визначили найменування, кількість, ціну, загальну вартість предмета поставки, порядок оплати товару.

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник здійснює поставку Товару на умовах - DDP склад покупця (м. Київ, вул. Бориспільська, 34A) відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010р., якщо інше не зазначено в Специфікації.

Згідно з п. 3.2. Договору Покупець направляє Постачальнику лист-заявку на партію Товару, відповідно до Додатку (Специфікації) до цього Договору, в якій вказує найменування Товару та його кількість.

Відповідно до п. 3.4. Договору відвантаження Товару проводиться протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня відправлення листа-заявки Покупцем Постачальнику, якщо інше не зазначено в Специфікації. Датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що оплата товару по даному Договору здійснюється Покупцем в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у даному Договорі (якщо Постачальник не повідомить Покупцеві реквізитів іншого рахунку) шляхом 100% оплати, у відповідності з рахунком-фактурою на Товар протягом 30 (тридцяти) календарних дні з моменту постачання Товару, якщо інше не зазначено у Специфікаціях, при виконанні наступних умов: проходження вхідного контролю ВТК Покупця; належної реєстрації Постачальником податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог Податкового кодексу України (у випадку якщо Постачальник є платником ПДВ); надання постачальником усіх належно оформлених супровідних документів на Товар, передбачених пунктом 6.1. Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору іншому випадку оплата за поставлений Товар здійснюється наступним чином: 80% оплати, у відповідності з рахунком-фактурою, від поставленого товару протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту його поставки та проходження вхідного контролю, за умови надання постачальником усіх належно оформлених супровідних документів на Товар передбачених пунктом 6.1. Договору; 20% оплати, у відповідності з рахунком-фактурою, від поставленого товару протягом 10 (десяти) календарних днів після надання підтвердження належної реєстрації Постачальником податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних Згідно вимог Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5.3. Договору датою оплати за Товар вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця за банківськими реквізитами Постачальника.

Відповідно до п. 5.4. Договору умови оплати можуть бути змінені за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору.

Згідно з п. 6.1. Договору на кожну партію Товару, що постачається Постачальник повинен надати Покупцю разом із Товаром наступні товаросупровідні документи, а саме: рахунок; видаткову накладну; сертифікат якості або інший документ зазначений у п. 2.1. даного Договору; паспорт відповідного зразка на кожний номерний виріб, а на вироби, що не мають ідентифікаційних ознак, етикетку (ярлик, пакувальний лист).

Пунктом 3 Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору) визначено, що оплата за товар по даній Специфікації здійснюється Покупцем, в національній валюті України, шляхом перерахування 100% коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата відбувається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту постачання товару.

Згідно з п. 4 Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору) до інших правовідносин, що не передбачені Специфікацією, застосовуються умови цього Договору.

У разі прострочення термінів оплати за отриманий Товар Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1% від вартості поставленого товару, за кожний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% визначеної вартості (п. 8.6. Договору).

У п. 12.1. Договору зазначено, що термін його дії встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2022, в частині поставок продукції, а в частині оплати - до повного виконання.

Позивач отримав лист-заявку № 334/87 від 11.02.2021 року, за змістом якої відповідач просив поставити товар, визначений Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу продукцію згідно Специфікації №1, що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою печатками видатковою накладною № Фв98 від 18.02.2021 на сум 499 046,40 грн.

Також, Позивач зареєстрував податкову накладну № 67 від 18.02.2021 року в ЄРПН в межах строків, визначених ПК України, що підтверджується відповідною квитанцією.

Разом з товаром відповідачеві було передано рахунок № 57 від 10.02.2021, видаткову накладну № Фв98 від 18.02.2021, паспорт Б85.16.01.00 ПС на батарею акумуляторну свинцеву стартерну 12CT-85P, сертифікат відповідності № UA.0001.0042-21.

Передання зазначених документів підтверджується, в тому числі, викладенням їх в електронній системі закупівель «PROZORRO» (пошук за ідентифікатором закупівлі UA-1691-b).

Позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/20 від 10.02.2021 щодо оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість за отриманий товар у сумі 499 046,40 грн

Після звернення позивача до суду з позовом у даній справі здійснив погашення заборгованості за поставлений товар в сумі 499 046,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1029 від 30.04.2021.

З огляду на прострочення здійснення оплати за поставлений згідно видаткової накладної № Фв98 від 18.02.2021, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеня у сумі 3 568,50 грн, 3% річних - 1 558,67 грн, штраф - 34 933,24 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 493,32 грн.

В частині стягнення 499 046,40 грн основного боргу позивач просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання своїх зобов`язань за договором здійснив поставку товару, який прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, на загальну суму 499 046,40 грн, що підтверджується підписаною представниками сторін та скріпленою печатками підприємств видатковою накладною № Фв98 від 18.02.2021.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, виходячи з умов Договору та Специфікації №1, отриманий згідно видаткової накладної № Фв98 від 18.02.2021 товар мав бути оплачений відповідачем до 22.03.2021 включно.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, відповідач своє зобов`язання зі своєчасної оплати поставленого товару в не виконав, здійснивши оплату з порушенням строку, про свідчить платіжне доручення №1029 від 30.04.2021.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем грошових коштів у розмірі 499 046,40 грн після звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 910/6041/21 в частині стягнення основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині між сторонами.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу є правомірними.

За перерахунком суду розмір пені є більшим, ніж заявлено позивачем, проте суд, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняє вказані вимоги відповідно до розрахунку позивача в сумі 3 568,50 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу позивача, суд дійшов висновку про його обгрунтованість, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 34 993,24 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача, суд дійшов висновку про його обгрунтованість, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1 558,67 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/20 від 10.02.2021 щодо своєчасної оплати товару належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір, сплачений за позовні вимоги покладається на відповідача повністю з урахуванням позовних вимог, щодо яких провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 129, 231, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі 910/6040/21 в частині стягнення 499 046,40 грн основного боргу.

2. Стягнути з Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А, ідентифікаційний код 14302667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІСТА" (02088, м. Київ, вул. Першого Травня, 1-А; ідентифікаційний код 25411862) пеню в сумі 3 568 грн 50 коп, штраф в сумі 34 933 грн 24 коп., 3% річних в сумі 1 558 грн 67 коп., інфляційні втрати в розмірі 3493 грн 32 коп. та витрати по сплаті судового з бору в сумі 8139,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.06.2021.

Суддя А.І. Привалов