ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3713/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Дідик С.В. адвокат;

від відповідача: Гаврилюк В.І., Татар В.Г. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» до відповідача Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про стягнення 204815,37грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про стягнення 204815,37грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» посилається на порушення Фізичною особою - підприємцем Гаврилюк Володимиром Івановичем умов укладеного між сторонами договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2019р. відкрито провадження у справі №916/3713/19, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.01.2020р. о 12:40.

03.01.2020р. за вх.суду№661/20 відповідач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі посилаючись на те, що 27.12.2019р. була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємець Гаврилюк Володимира Івановича.

В підготовчому засіданні від 14.01.2020р. було оголошено перерву на 04.02.2020р. о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 04.02.2020р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження строку підготовчого провадження.

В підготовчому засіданні від 04.02.2020р. було оголошено перерву на 27.02.2020р. о 12:20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2020р. клопотання Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про продовження підготовчого провадження по справі №916/3713/19 на 30 днів задоволено та продовжено строк підготовчого провадження по справі №916/3713/19 на 30 днів.

25.02.2020р. за вх.суду№4957/20 відповідач надав до суду письмові пояснення в яких просить застосувати позовну давність.

25.02.2020р. за вх.суду№4955/20 відповідач звернувся до суду з клопотанням в якому просить призначити у справі комплексну судову експертизу почеркознавчу та технічну, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.03.2020р. клопотання Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про призначення комплексної судової експертизи задоволено, призначено у справі №916/3713/19 комплексну судову експертизу почеркознавчу та технічну та доручено проведення комплексної судової експертизи почеркознавчої та технічної Одеському науково-дослідному інститут судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.03.2020р. зупинено провадження у справі №916/3713/19 до проведення судової експертизи та отримання висновку експертизи.

24.03.2020р.справу №916/3713/19 скеровано до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

22.06.2020р. за вх.суду№16022/20 від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №20-2073-вих від 05.06.2020р. про надання додаткових матеріалів та продовження строку проведення судової експертизи з доданим рахунком на оплату вартості експертизи №20-2073(41) від 05.06.2020р. на суму 10590,91грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.06.2020р. поновлено провадження у справі №916/3713/19, призначено клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.06.2020р. за вх.суду№16022/20 від 22.06.2020р. про надання додаткових матеріалів та продовження строку проведення судової експертизи по справі №916/3713/19 до розгляду в судовому засіданні на 07.07.2020р. о 10:40 та запропоновано сторонам у справі надати пояснення стосовно продовження строку проведення судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2020р. відкладено розгляд клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.06.2020р. за вх.суду№16022/20 від 22.06.2020р. про надання додаткових матеріалів та продовження строку проведення судової експертизи по справі №916/3713/19 на 23.07.2020р. о 10:30 та повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.06.2020р. за вх.суду№16022/20 від 22.06.2020р. про надання додаткових матеріалів та продовження строку проведення судової експертизи по справі №916/3713/19 відбудеться 23.07.2020р. о 10:30.

В судовому засіданні від 23.07.2020р. було оголошено перерву на 28.07.2020р. о 10:30.

27.07.2020р. за вх.суду№19820/20 відповідач надав до суду заяву про надання згоди про продовження строків проведення судової експертизи.

27.07.2020р. за вх.суду№19829/20 відповідач звернувся до суду з заявою про долучення до матеріалів справи вільних зразків підпису Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.07.2020р. клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.06.2020р. за вх.суду№16022/20 від 22.06.2020р. про надання додаткових матеріалів та продовження строку проведення судової експертизи по справі №916/3713/19 задоволено, направлено судовому експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз вільні зразки підпису Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича, погоджено строк проведення судової експертизи понад 90 календарних днів з початком її виконання у листопаді 2020р та зупинено провадження у справі №916/3713/19 до отримання висновку експертизи.

06.11.2020р. за вх.суду№29754/20 від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи та повідомлено суд, що справа №916/3713/20 залишена у Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення подальших досліджень.

24.02.2021р. за вх.суду№5256/21 від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судово-технічної експертизи разом із справою №916/3713/19.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2021р. поновлено провадження у справі №916/3713/19, призначено підготовче засідання на 16.03.2021р. о 11:00, запропоновано сторонам у справі надати пояснення стосовно висновків судово-почеркознавчої та судово-технічної експертиз та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 16.03.2021р. було оголошено перерву на 25.03.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 25.03.2021р. було оголошено перерву на 06.04.2021р. о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 06.04.2021р. було оголошено перерву на 20.04.2021р. о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 20.04.2021р. оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/3713/19, призначено справу до розгляду по суті на 13.05.2021р. о 12:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 13.05.2021р. було оголошено перерву на 03.06.2021р. о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 03.06.2021р. було оголошено перерву на 14.06.2021р. о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 14.06.2021р. було оголошено перерву на 15.06.2021р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні від 15.06.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3713/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

18.02.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» (позивач, Орендар) та Фізично особою-підприємцем Гаврилюк Володимиром Івановичем (відповідач, Суборендар) було укладено договір суборенди устаткування №57 (далі договір №57) відповідно до умов якого Орендар бере на себе зобов`язання передати у суборенду, а Суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі. Перелік устаткування, яке може бути передано в суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.1. договору №57).

За умовами пункту 1.2. договору №57 устаткування передається Суборендарю без сплати його заставної вартості.

Пунктом 1.5 договору №57 передбачено, що право власності на обладнання і рекламну продукцію залишається у Орендодавця.

Відповідно до пп. 2.2.13 договору №57 Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та не узгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі суборендар зобов`язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Згідно пп. 3.1.3 договору №57, у разі неповернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

Як вказує позивач, на виконання умов договору №57 та у відповідності до актів прийому-передачі позивач передав, а відповідач прийняв відповідне устаткування, а саме згідно акту прийому-передачі від 18.02.2015р., передано устаткування заставною вартістю 90917,39грн., згідно акту прийому-передачі від 14.07.2015р. передано устаткування заставною вартістю 14388,22грн.

Позивач зазначає, що відповідно до акту щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 24.09.2019р., складеного працівниками ТОВ «Лузанівка», передане устаткування за адресами поставки, вказаними у актах прийому-передачі, не було виявлено. Фотофіксація відсутності обладнання за узгодженими місцями розташування додається до акту. З огляду на те, що відповідачем скоєно несанкціоноване та не узгоджене з позивачем переміщення устаткування, згідно пп. 2.2.13 договору №57 у відповідача виник обов`язок повернути обладнання позивачу, проте устаткування залишається не повернутим, заставна вартість не сплачена.

Як зазначає позивач, 27.07.2016р. між ТОВ «Лузанівка» (Дистриб`ютор) та ФОП Гаврилюк В.І. (Торгова точка) за погодженням із ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» (Компанія) було укладено договір про експлуатацію обладнання №180 (далі договір №180) відповідно до умов якого з метою підвищення обсягів продажу товару Дистриб`ютор зобов`язується за згодою Компанії передавати Торговій точці обладнання, а Торгова точка зобов`язується експлуатувати таке обладнання для реалізації з його використанням виключно товару та відповідно до умов цього договору повернути таке обладнання Дистриб`ютору або Компанії в тому ж стані, в якому Торгова точка отримувала таке обладнання з урахуванням його нормального зносу (п.1.1. договору №180).

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 договору №180 обладнання передається Дистриб`ютором Торговій точці в комплекті за актами приймання-передачі, які мають бути попередньо погоджені Компанією.

Пунктом 3.2. договору №180 передбачено, що передача Дистриб`ютором обладнання Торговій точці не зумовлює передачі права власності на нього.

Згідно п. 5.2. договору №180, у випадку втрати обладнання, Торгова точка повинна відшкодувати особі, якій має здійснюватись повернення втраченого обладнання Компанії або Дистриб`ютору вартість (відновну вартість) втраченого обладнання та сплатити такій особі штраф у розмірі 100% вартості (відновної вартості) втраченого обладнання, встановленої відповідним актом приймання-передачі обладнання.

Як вказує позивач, на виконання умов договору №180, позивач передав за погодженням і з дозволу ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА», а відповідач прийняв обладнання, а саме: за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 28647,00грн., за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 21107,88грн.

Позивач вказує, що відповідно до акту щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 24.09.2019р., складеного працівниками ТОВ «Лузанівка», передане устаткування за адресами поставки, вказаними у актах приймання-передачі, не було виявлено. Фотофіксадія відсутності обладнання за узгодженими місцями розташування додається до акту.

З огляду на те, що відповідачем втрачено обладнання, у останнього виник обов`язок за Договором сплатити його відновну вартість та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання, а саме: 49754,88грн. (відновна вартість) + 49754,88грн. (штраф у розмірі 100% вартості (відновної вартості), всього 99509,76грн.

Як зазначає позивач, акт щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію і (суборенду/оренду) обладнання від 24.09.2019р., було 24.10.2019р. направлено відповідачу разом із претензіями №№308, 309 від 21.10.2019р., по вищезазначеним договорам щодо невиконання їх умов, на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , відповідно до роздруківки з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпопгга» відправлення із претензіями було вручено 04.11.2019р., однак станом на день подання позову, відповіді на претензії до позивача не надходили, устаткування та обладнання не повернуте, кошти не сплачені.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 105305,61грн. штрафних санкцій у розмірі 100% заставної вартості устаткування за договором №57 від 18.02.2015р., 99509,76грн. відновної вартості втраченого обладнання та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання за договором №180 від 27.07.2016р.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що у зв`язку з тим, що 01.07.2015р. законодавець вніс зміни в ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, пиво стало являтись алкогольним напоєм та роздрібний продаж його потребував ліцензію та наявність касового апарату. Так як ФОП Гаврилюк В.І. не мав ліцензії та можливість отримати її (на криті спортивні спорудження як Палац Спорту заборонено видавати ліцензії на продаж будь якого алкоголю), а ТОВ Лузанівка згідно з п. 21 Постанови КМУ №500, лист ГНАУ від 23.11.2005р., №8125/21-0315 Щодо реалізації залишків алкогольних напоїв повинно було запитати в обов`язковому порядку у ФОП Гаврилюк В.І. ліцензію на роздрібний продаж алкоголю (наслідки - анулювання ліцензії для оптового продажу алкоголю для ТОВ Лузанівка), тому договір було достроково розірвано. Також згідно з пп. 2.2.10 договору №57 було припинено постачання товару Орендарем (припинення дії договору постачання) тому Суборендар в повному об`ємі повернув устаткування орендарю.

Як вказує відповідач, всі первісні документи (договір суборенди, акти прийому-передачі устаткування) Суборендатор зобов`язаний був зберігати на протязі трьох років починаючи з 01.01.2016р. по 01.01.2019р.. Ці документи ФОП Гаврилюк В.І. не зобов`язаний здавати в архів, а їх знищення не обумовлено законодавством, чи постановою. Тому в наявності за строком давності ці документи відсутні.

Відповідач зазначає, що до позовної заяви додані наступні докази: копія акту прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. вказано, що саме 18.02.2015р. відповідач, нібито отримав устаткування на загальну суму 90917,39грн., копія акту прийому-передачі Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. де вказано, що 14.07.2015р. відповідач, нібито отримав устаткування на загальну суму 14388,22грн. У зв`язку з тим, що додані до справи матеріали є копіями, тому важко робити висновок про те, коли саме були зроблені записи про кількість та заставну вартість устаткування, яка вказана в актах прийому-передачі, тому що відповідач по справі ніколи устаткування у такої кількостіта вартості не отримував, тому вважає, що тільки з оригіналу документу можливо зробити висновки про те, яка саме кількість та вартість устаткування він отримував, та чи отримував взагалі.

Як вказує відповідач, в пункті 2.2.10 договору №57 вказано, що у разі припинення поставок товару орендарем (припинення дії договору постачання), Суборендар зобов`язаний впродовж трьох робочих днів повернути устаткування, попередньо узгодивши умови повернення устаткування з Орендарем. Припинення поставок товару відбулося у вересні 2015 року, тому що законодавством була введена норма необхідності ліцензування продажу пива, а у ФОП Гаврилюк В.І. не було такого дозволу, тому поставки продукції (пива) були припинені та договір поставки №196 продукції Сан ІнБен був розірваний.

Відповідач зазначає, що пп. 2.2.12. договору №57 встановлено, що інвентаризація проводиться не менше ніж один раз на рік. Підпунктом 2.2.13. договору №57 встановлено: Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в цьому договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та не узгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди по допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним.

У своїх поясненнях відповідач просить застосувати позовну давність посилаючись на те, що з моменту укладання договору поставки №196 продукції Сан ІнБен та договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. минуло близько п`яти років, але за цей час жодного разу не проводилась інвентаризація устаткування, яка передбачена в обов`язковому порядку пп. 2.2.12. договору суборенди устаткування та невиконання вимог якого, передбачає, що даний договір автоматично вважається розірваним, як передбачено пп. 2.2.13. договору суборенди устаткування, тому строк позовної давності сплив і повинні бути застосовані наслідки спливу позовної давності.

Відповідач стверджує, що позивач добре розуміючи саме обставини, які відповідач виклав вище у письмових поясненнях намагався виправити ситуацію, нібито, укладеним договором про експлуатацію обладнання №180 від 27.07.2016р., та актами прийому-передач, які були надані до цього договору, тому що всі ці документи мають ознаки підробки підпису від імені ФОП Гаврилюк В.І., однак ні договір ні акти прийому-передачі ніколи не укладались відповідачем по справі і не підписувались.

Враховуючи відповідач просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із припинення фізичної особи-підпримця Гаврилюк В.І. 27.12.2019р. про що вчинено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом ст.ст.51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч.8 ст. 4 Закону України від 15.05.2003р. №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. по справі № 910/8729/18.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.774 Цивільного кодексу України Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір суборенди устаткування №57 відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання передати у суборенду, а відповідач прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі. Перелік устаткування, яке може бути передано в суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору №57 та у відповідності до актів прийому-передачі позивач передав, а відповідач прийняв відповідне устаткування, а саме згідно акту прийому-передачі від 18.02.2015р., передано устаткування заставною вартістю 90917,39грн., згідно акту прийому-передачі від 14.07.2015р. передано устаткування заставною вартістю 14388,22грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2016р. між позивачем та відповідачем за погодженням із ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» було укладено договір про експлуатацію обладнання №180 відповідно до умов якого з метою підвищення обсягів продажу товару позивач зобов`язався за згодою ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» передавати відповідачу обладнання, а відповідач зобов`язався експлуатувати таке обладнання для реалізації з його використанням виключно товару та відповідно до умов цього договору повернути таке обладнання позивачу або ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» в тому ж стані, в якому відповідач отримав таке обладнання з урахуванням його нормального зносу.

На виконання умов договору №180, позивач передав за погодженням і з дозволу ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА», а відповідач прийняв обладнання, а саме: за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 28647,00грн., за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 21107,88грн.

Під час розгляду справи відповідач посилався на недостовірність підпису відповідача на наданих до позовної заяви документі а саме: договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р., акту прийому-передачі Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р., акту прийому-передачі від 14.07.2015р. Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. А договір №UA180 від 27.07.2016р., Додаток 2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р., акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн., Додаток № 1 (повний асортимент) до Договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. відповідач не підписував і не укладав з позивачем ТОВ "Лузанівка" так як у 2016 році відповідач взагалі не мав ніяких договірних відносин з ТОВ "Лузанівка".

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Враховуючи, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. та наявність суперечностей щодо належності підпису відповідача проставлених на договорі суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р., акту прийому-передачі Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р., акту прийому-передачі від 14.07.2015р. Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р., договорі №UA180 від 27.07.2016р., Додатку 2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р., акті прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн., Додатку № 1 (повний асортимент) до Договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. власне відповідачем, ухвалою суду від 05.03.2020р. у справі було призначено комплексну судову експертизу почеркознавчу та технічну, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інститут судових експертиз. На вирішення експертів були поставлені наступні питання: 1) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у договорі суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. у нижній частині другої сторінки договору в розділі «Суборендар" особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 2) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у акті прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. на загальну суму 90917,39грн. у нижній частині сторінки акту в розділі «Від суборендаря: ОСОБА_1 особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 3) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у акті прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. від 14.07.2015р. на загальну суму 14388,22грн. у нижній частині сторінки акту в розділі «Від суборендаря: ФОП Гаврилюк Володимир Іванович" особисто Гаврилюк Володимиром Івановичем чи іншою особою? 4) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у договорі №180 про експлуатацію обладнання від 27.07.2016р. у нижній частині першої та другої сторінки договору в розділі «Від Торгової Точки", на третій сторінці в розділі "Торгова точка ФОП Гаврилюк Володимир Іванович" особисто Гаврилюк Володимиром Івановичем чи іншою особою? 5) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у Додаток№2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. у нижній частині сторінки Додатку в розділі «Від Торгової Точки" особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 6) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у Акті прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн. у нижній частині сторінки акту в розділі «Від Торгової Точки." особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 7) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у акті прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. (без загальної суми) у нижній частині сторінки акту в розділі «Від Торгової Точки." особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 8) Чи виконаний підпис від імені Гаврилюк Володимира Івановича у Додаток № 1 (повний асортимент) до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. у нижній частині сторінки Додатку в розділі «Від Торгової Точки" особисто ОСОБА_1 чи іншою особою? 9) Відповідають наступні документи: договір суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015 року; акт прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р. на загальну суму 90917,39грн.; акт прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р. від 14.07.2015 року на загальну суму 14388,22грн.; договір №UA180 про експлуатацію обладнання від 27.07.2016 року; Додаток 2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р.; акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн.; акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. (без загальної суми); Додаток № 1 (повний асортимент) до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. за своїми технічними характеристиками оригіналу документу чи є копією документу, виконаною з використанням копіювальної техніки?

Згідно висновку експерта №20-2073 від 30.10.2020р. судово-почеркознавчої експертизи акт прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р. на загальну суму 90917,39грн., договір №180 про експлуатацію обладнання від 27.07.2016р., Додаток №1 (повний асортимент) до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. Додаток 2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. виконані самим ОСОБА_1 , акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн. та акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. (без загальної суми) виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особо. Із наслідуванням підпису Гаврилюк Володимира Івановича.

Щодо підпису на договорі суборенди устаткування №57 від 18.02.2015 року та акті прийому-передачі від 14.07.2015р. Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. судовим експертом зроблено висновок про неможливість встановлення, що зроблений підпис самим ОСОБА_1 .

Однак у своїх поясненнях наданих до матеріалів справи відповідач зазначив, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р.

Згідно висновку експерта №20-2074 від 15.02.2021р. судово-технічної експертизи документів договір суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015 року; акт прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р. на загальну суму 90917,39грн.; акт прийому-передачі Додаток № 1 до договору суборенди устаткування № 57 від 18.02.2015р. від 14.07.2015 року на загальну суму 14388,22грн.; договір №UA180 про експлуатацію обладнання від 27.07.2016 року; Додаток 2 до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р.; акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. на загальну суму 28647,00грн.; акт прийому-передачі обладнання за договором про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. (без загальної суми); Додаток № 1 (повний асортимент) до договору про експлуатацію обладнання №UA180 від 27.07.2016р. за своїми технічними характеристиками оригіналу документу чи є копією документу, виконаною з використанням копіювальної техніки за своїми технічними характеристиками є оригіналами, а не копіями документів.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно п. 4.15. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затвердженою Міністерством юстиції України згідно наказу №53/5 від 08.10.1998р.) у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань. Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них; експертну оцінку результатів дослідження. Опис процесу застосовування інструментальних методів дослідження та проведення експертних експериментів можуть обмежуватись викладенням кінцевих результатів. У зазначених випадках графіки, діаграми, таблиці, матеріали експертних експериментів мають зберігатись у наглядових експертних провадженнях і на вимогу органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), можуть надаватись їм для ознайомлення. За наявності в документі про призначення експертизи (залучення експерта) питань, які не належать до предмета експертизи або не входять до компетенції експерта, указуються причини, з яких ці питання не можуть бути вирішені. Узагальнення та оцінка результатів окремих досліджень, які є підставою для формулювання висновків, можуть викладатися у синтезуючому розділі дослідницької частини висновку експерта.

Суд, дослідивши висновки Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №20-2073 від 30.10.2020р. та №20-2074 від 15.02.2021р., враховуючи відсутність заперечень щодо висновків з боку позивача та відповідача, приймає їх до уваги.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі 18.02.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір суборенди устаткування №57 відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання передати у суборенду, а відповідач прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі. Перелік устаткування, яке може бути передано в суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Посилання відповідача на те, що він не мав ліцензії та можливість отримати її (на криті спортивні спорудження як Палац Спорту заборонено видавати ліцензії на продаж будь якого алкоголю) договір №57 від 18.02.2015р. було достроково розірвано судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.5.2. договору №57 сторони мають право на дострокове розірвання договору в разі невиконання однієї зі сторін умов договору, повідомивши іншу сторону шляхом направлення листа про розірвання договору. Договір вважається розірваним з моменту відправлення листа, але не раніше чим до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, що виникли з моменту направлення листа.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що термін дії договору один рік з моменту підписання та можливістю пролонгації на кожен подальший рік, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати договір шляхом письмового повідомлення іншої сторони за 30 днів до закінчення терміну дії договору.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з листом про дострокове розірвання договору у зв`язку з чим, відповідно до п.5.3. договору, договір №57 продовжує діяти і на теперішній час.

Як встановлено судом та підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи між сторонами на виконання умов договору був підписаний акт прийому-передачі від 18.02.2015р., передано устаткування заставною вартістю 90917,39грн.

Відповідно до акту щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 24.09.2019р., складеного працівниками ТОВ «Лузанівка», передане устаткування вказане у акті прийому-передачі 18.02.2015р., не було виявлено. Фотофіксація відсутності обладнання за узгодженим місцем розташування.

Відповідно до пп. 2.2.13 договору №57 Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та не узгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі суборендар зобов`язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Станом на день подання позову та розгляду справи відповідач устаткування передане за актом прийому-передачі 18.02.2015р. заставною вартістю 90917,39грн. позивачу не повернув, доказів спростовуючих виконання умов договору щодо повернення устаткування не надав у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 90917,39грн. штрафних санкцій у розмірі 100% заставної вартості устаткування за договором №57 від 18.02.2015р., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо акту прийому-передачі від 14.07.2015р. передано устаткування заставною вартістю 14388,22грн. суд зазначає наступне.

Згідно висновку експерта №20-2073 від 30.10.2020р. судово-почеркознавчої експертизи щодо підпису відповідача на акті прийому-передачі від 14.07.2015р. Додаток №1 до договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. судовим експертом зроблено висновок про неможливість встановлення, що зроблений підпис самим ОСОБА_1 .

У своїх поясненнях поданих до суду відповідач не заперечував проти підписання акту прийому-передачі від 14.07.2015р. за яким передано устаткування заставною вартістю 14388,22грн.

Станом на день подання позову та розгляду справи відповідач устаткування передане за актом прийому-передачі 14.07.2015р. заставною вартістю 14388,22грн. позивачу не повернув, доказів спростовуючих виконання умов договору щодо повернення устаткування не надав у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14388,22грн. штрафних санкцій у розмірі 100% заставної вартості устаткування за договором №57 від 18.02.2015р., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

27.07.2016р. між позивачем та відповідачем за погодженням із ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» (Компанія) було укладено договір про експлуатацію обладнання №180 відповідно до умов якого з метою підвищення обсягів продажу товару позивач зобов`язався за згодою ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» передавати відповідачу обладнання, а відповідач зобов`язався експлуатувати таке обладнання для реалізації з його використанням виключно товару та відповідно до умов цього договору повернути таке обладнання позивачу або ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА» в тому ж стані, в якому відповідач отримав таке обладнання з урахуванням його нормального зносу.

Посилання відповідача на те, що він не підписував договір №180 від 27.07.2016р. спростовується висновком судово-почеркознавчої експертизи №20-2073 від 30.10.2020р., якою встановлено, що підпис на договорі №180 від 27.07.2016р. виконаний самим ОСОБА_1 .

Як вказує позивач, на виконання умов договору №180, позивач передав за погодженням і з дозволу ПАТ «Сан ІНБЕВ УКРАЇНА», а відповідач прийняв обладнання, а саме: за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 28647,00грн., за актом прийому-передачі від 27.07.2016р., передано обладнання, вартість якого складає 21107,88грн. Відповідно до акту щодо встановлення факту фактичного стану переданого в експлуатацію (суборенду/оренду) обладнання від 24.09.2019р., складеного працівниками ТОВ «Лузанівка», передане устаткування за адресами поставки, вказаними у актах приймання-передачі, не було виявлено. Фотофіксація відсутності обладнання за узгодженими місцями розташування додається до акту. З огляду на те, що відповідачем втрачено обладнання, у останнього виник обов`язок за Договором сплатити його відновну вартість та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання, а саме: 49754,88грн. (відновна вартість) + 49754,88грн. (штраф у розмірі 100% вартості (відновної вартості), всього 99509,76грн.

Відповідач у письмових поясненнях стверджує, що акт прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 28647,00грн. та акт прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 21107,88грн. він не підписував.

Такі твердження відповідача підтверджуються і висновком судово-почеркознавчої експертизи №20-2073 від 30.10.2020р., яким встановлено, що підпис на акті прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 28647,00грн. та акті прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 21107,88грн. виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису Гаврилюк Володимира Івановича.

Враховуючи висновок судово-почеркознавчої експертизи №20-2073 від 30.10.2020р., яким встановлено, що підпис на акті прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 28647,00грн. та акті прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 21107,88грн. виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису Гаврилюк Володимира Івановича та відсутність з боку позивача доказів, що відповідач дійсно отримував обладнання за актами прийому-передачі від 27.07.2016р. про передачу обладнання вартістю 28647,00грн. та про передачу обладнання вартістю 21107,88грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 99509,76грн. відновної вартості втраченого обладнання та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання за договором №180 від 27.07.2016р.

У своїх поясненнях поданих до суду відповідач просить застосувати строки позовної давності посилаючись на те, що посилаючись на те, що з моменту укладання договору поставки №196 продукції Сан ІнБен та договору суборенди устаткування №57 від 18.02.2015р. минуло близько п`яти років, але за цей час жодного разу не проводилась інвентаризація устаткування, яка передбачена в обов`язковому порядку пп. 2.2.12. договору суборенди устаткування та невиконання вимог якого, передбачає, що даний договір автоматично вважається розірваним, як передбачено пп. 2.2.13. договору суборенди устаткування, тому строк позовної давності сплив і повинні бути застосовані наслідки спливу позовної давності.

Позивач проти застосування строків позовної давності заперечує посилаючись на те, що договір №57 від 18.02.2015р. продовжує діяти і на теперішній час. Крім того 24.10.2019р. відповідачу було направлено претензії №№308, 309 від 21.10.2019р., по вищезазначеним договорам щодо невиконання їх умов, відповідно до роздруківки з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» відправлення із претензіями було вручено 04.11.2019р. у зв`язку з чим позивачем не пропущений строк для звернення до суду з даним позовом.

У Цивільному кодексу України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, відмовляє у його задоволенні, оскільки як вже зазначалося судом, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з листом про дострокове розірвання договору у зв`язку з чим, відповідно до п.5.3. договору, договір №57 продовжує діяти і на теперішній час тобто між сторонами існують довготривалі відносини.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» до відповідача Фізичної особи - підприємця Гаврилюк Володимира Івановича підлягають задоволенню в частині стягнення 105305,61грн. штрафних санкцій у розмірі 100% заставної вартості устаткування за договором №57 від 18.02.2015р. у позовних вимогах про стягнення 99509,76грн. відновної вартості втраченого обладнання та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання за договором №180 від 27.07.2016р. судом відмовлено.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1579,58грн. покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1492,66грн. покласти на позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В позовній заяві позивач зазначає, що професійна допомога відповідно до договору про надання правової допомоги №44/19 від 01.10.2019р. включає в себе виступ представника (адвоката) в судових засіданнях, детальний опис наданих послуг правової допомоги буде наданий до суду окремо за підсумком усіх майбутніх засідань по справі.

Станом на день розгляду справи в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а саме детального опису виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи ненадання доказів в підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00грн. не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129,123, 126, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Лузанівка до відповідача Фізичної особи підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про стягнення 204815,37грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Гаврилюк Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лузанівка (65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе Лузанівка, фактична адреса: 65000, 19-й км Старокиївського шосе,1, ) 105305,61грн. штрафних санкцій у розмірі 100% заставної вартості устаткування за договором №57 від 18.02.2015р., 1579,58грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю Лузанівка до відповідача Фізичної особи підприємця Гаврилюк Володимира Івановича про стягнення 99509,76грн. відновної вартості втраченого обладнання та штраф у розмірі 100% відновної вартості втраченого обладнання за договором №180 від 27.07.2016р. відмовити.

4. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1492,66грн. покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Лузанівка.

Повне рішення складено 24 червня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова