ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 Справа № 917/668/21

м.Полтава

Суддя господарського суду Полтавської області Кльопов І.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання",вул.Пушкіна, 32, м.Пирятин, Полтавська область,37000

про стягнення 15049,95грн.

встановив:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання" про стягнення 15049,95грн., у т.ч. 9517,78грн. - пені, 1866,23грн. - 3% річних, 865,81грн. - інфляційні втрати, 2800,13грн. - збитки, нарахованих за неналежне виконання зобов"язань за договором постачання природного газу №5310/18-БО-24 від 05.10.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору постачання природного газу №5310/18-БО-24 від 05.10.2018 в частині своєчасної оплати за переданий газ внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, заявив до стягнення з відповідача пеню, 3% річних, інфляційні втрати та збитки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Кльопові І.Г.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.05.2021 зазначену позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі № 917/668/21, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, встановлені сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони належним чином та завчасно повідомлялися про відкриття провадження у даній справі за місцем їх реєстрації та про покладені на них обов`язки, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів на підтвердження обставин, щодо необґрунтованості та неправомірності позовних вимог не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Постачальник) та Дочірнім підприємством "Пирятинтеплопостачання" (Споживач) 05.10.18 укладено договір постачання природного газу №53Ю/18-БО-24 (далі - Договір).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 226 Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України перейменовано в АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови - 20.03.2019 року.

За умовами Договору, Постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору (п.1.1 договору).

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.2 договору).

В п. 2.1. Договору сторони узгодили, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня2018р. по 17 жовтня 2018р. (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 6,000 тис.куб. метрів

Додатковими угодами №№ 1-4, сторони вносили зміни в Договір, зокрема визначили, що Постачальник передає природний газ Споживачу:

- з 01 жовтня 2018 по 26 жовтня 2018 орієнтовним обсягом до 7,0 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 24.10.2018);

- з 01 жовтня 2018 по 31жовтня.2018 орієнтовним обсягом до 8,0 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 27.10.2018);

- з 01 листопада 2018 по 30 листопада 2018 орієнтовним обсягом до 25,0тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору в редакції додаткової угоди № 3 від 06.11.2018).

Додатковою угодою № 4 від 30.11.2018 сторони домовились, що постачальник передає споживачу за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 150,636 тис.куб. метрів.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. метрів газу за цим договором на дату його складання становить 7907,20грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64 грн.

Додатковою угодою №3 від 06.11.2018 та № 4 від 30.11.2018 сторони домовились, що ціна за 1000 куб. метрів газу з 01 листопада 2018 року становить 6235,51грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7482,61 грн.

В п.6.1 Договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.12.1. Договору, Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. до 17 жовтня.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 24.10.2018, сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. до 26 жовтня.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №2 від 27.10.2018, сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. до 31 жовтня.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 від 06.11.2018, сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. до 30 листопада 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №4 від 30.11.2018, сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1)

Згідно п. 3.7 Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів природного газу.

Відповідно до п. 3.8, п.3.8.1, п.3.8.2 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний Споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього Договору. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу.

На виконання умов Договору позивач у період з жовтня 2018 по квітень 2019 (включно) передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 839053,61грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018. на суму 34500,70грн., від 30.11.2018 на суму 107577,52грн., від 31.12.2018 на суму 204447,41грн., від 31.01.2019 на суму 195872,34грн., від 28.02.2019 на суму 149869,24грн., від 31.03.2019 на суму 123687,58грн., від 30.04.2019 на суму 23098,82грн.

Оплату за отриманий природний газ відповідач провів в повному обсязі , що підтверджується виписками банку по рахунку позивача, однак з порушенням строків оплати.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 8.1 Договору, п. 7.1 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018).

Пунктом 8.2 Договору та п.7.2 Додаткової угоди №4 від 30.11.2018 до договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З посиланням на наведену норму договору, позивач заявив до стягнення з відповідача 9517,78грн. пені, нарахованої за період з 27.11.2018 по 29.09.2019

Із посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення з відповідача:

- 1866,23грн. 3% річних, нарахованих за період з 27.11.2018 по 29.09.2019;

- 865,81грн. інфляційних втрат за зобов"язаннями за березень 2019 року.

Відповідно до п. 10.3 Договору, п. 9.3 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Відповідно до п. 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018) замовлений обсяг природного газу у березні 2019 року складає 25,000 тис.куб.м. Разом з тим, відповідно до акту приймання - передачі природного газу від 31.03.2019 у березні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ в обсязі 16,53 тис.куб.м.

Відповідно до пункту 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018) замовлений обсяг природного газу у квітні 2019 року складає 7,000 тис.куб.м. Разом з тим, відповідно до акту приймання - передачі природного газу від 30.04.2019 у квітні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ в обсязі 3,087 тис.куб.м.

Тобто, за підсумками березня та квітня 2019 року відповідач фактично спожив природний газ менше, ніж замовлений обсяг газу на відповідні періоди, при цьому різниця між фактично використаним та замовленим обсягами є більше 5%.

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направлено Дочірньому підприємству "Пирятинтеплопостачання" акти-претензії на суму 22815,97 грн. за березень 2019 року та на суму 10247,81грн. за квітень 2019 року.

Позивач здійснив перерахунок та направив на адресу відповідача листи щодо перерахунку по актам-претензіям, за якими сума збитків, яка підлягає відшкодуванню за березень 2019 становить 1937,79 грн., за квітень - 862,34 грн.

Відповідач отримав зазначені листи 27.11.2019 (копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення залучена до матеріалів справи), відповідач відповіді не надав, збитки в сумі 2800,13 грн. за порушення договірної величини споживання газу у березні 2019 року та у квітні 2019 року не відшкодував.

На підставі пункту 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) позивач надав розрахунок збитків у розмірі 2800,13 грн. за порушення договірної величини споживання газу у березні 2019 року на суму 1937,79 грн. та у квітні 2019 року на суму 862,34 грн. (розрахунок збитків залучений до матеріалів справи) та заявив їх до стягнення.

Приймаючи рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що в період з жовтня 2018 по квітень 2019 (включно) позивач на умовах Договору поставив відповідачу природний газ на загальну суму 839053,61грн.., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за ці періоди.

Оплату отриманого природного газу відповідач здійснив в повному обсязі із порушенням строків, встановлених Договором, що підтверджується виписками банку по рахунку позивача.

За ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 5.1, 5.3 (п.п. 2) Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу

Пунктом 8.2 Договору та п.7.2 Додаткової угоди №4 від 30.11.2018 до договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 9517,78грн. грн. пені, нарахованої за період з 27.11.2018 по 29.09.2019 (розрахунок залучений до справи).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що її розмір та період її нарахування відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", умовам Договору та не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, відповідає розрахунку відповідача тому вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач заявив до стягнення 1866,23грн. 3% річних, нарахованих за період з 27.11.2018 по 29.09.2019 та 865,81грн. інфляційних втрат за зобов"язаннями за березень 2019 року (розрахунок залучений до справи).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд здійснив перерахунок річних та інфляційних та встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та задовольняються судом повністю.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних, інфляційних витрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Щодо вимоги про стягнення збитків у сумі 2800,13грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 року) визначено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. 3.13.1);

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою (п. 3.13.2):

В = (Vф-Vn)хЦхК,

де: Vф об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 року) передбачено, що відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі використання газу, то за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензїї, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензїї.

Відповідно до підп. 8) п. 6.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 року) споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп. 4) п. 6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 року), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору узгоджуються з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2496 (із змінами).

Відповідно до пункту 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018) замовлений обсяг природного газу у березні 2019 року складає 25,000 тис.куб.м. Разом з тим, відповідно до акту приймання - передачі природного газу від 31.03.2019 у березні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ в обсязі 16,53 тис.куб.м.

Відповідно до пункту 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018) замовлений обсяг природного газу у квітні 2019 року складає 7,000 тис.куб.м. Разом з тим, відповідно до акту приймання - передачі природного газу від 30.04.2019 у квітні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ в обсязі 3,087 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 отримав на 8,47 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору, у квітні 2019 отримав на 3,913 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

Позивачем на адресу відповідача направлено акти-претензії змінені в частині розрахунку суми збитків листами на суму 1937,79 грн. за березень 2019 та на суму 862,34 грн. за квітень 2019.

Відповідач отримав зазначені претензії та листи (копії поштових повідомлень про вручення поштового відправлення залучені до матеріалів справи) та на час розгляду справи збитки в сумі 2800,13грн., нараховані за порушення договірної величини споживання газу не відшкодував.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом є відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), 30.09.2015 прийняла постанову № 2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу", якою затвердила Правила постачання природного газу.

Пунктом 1 розділу VI та п. 10 розділу II Правил постачання природного газу, які кореспондуються з п. 3.13 та п. 6.2 (п.п. 4) Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 року) встановлений обов`язок споживача контролювати власне газоспоживання для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу та обов`язок споживача відшкодовувати постачальнику збитки, понесені останнім внаслідок споживання природного газу споживачем поза договірними величинами.

НКРЕКП, відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" та ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", 07.10.2019 винесено постанову № 2081 "Про внесення змін до Правил постачання природного газу", якою внесено зміни до розділу VI Правил постачання природного газу. Зокрема, абзац перший пункту 1 після слів та знака "споживачем, що не є побутовим" доповнено словами: "(крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу")".

Предметом спору у даній справі є збитки, які поніс позивач внаслідок споживання відповідачем природного газу понад встановлений п. 2.1 Договору обсяг газу у березні та квітні 2019 року, тобто до 12.10.2019. Відповідно, у спірний період діяла попередня редакція Правил, якою передбачалося право Постачальника на стягнення збитків зі споживачів у випадку відхилення на 5% погоджених обсягів споживання природного газу.

Стаття 3 ЦК України визначає однією із засад цивільного законодавства свободу договору.

Вказаній нормі кореспондують норми частини першої статті 627 цього кодексу, згідно з якою відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано доказів визнання недійсними відповідних положень п.п. 6.2, 6.3 Договору або внесення змін до них в установленому порядку.

Реалізуючи свою свободу договору сторони вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін, передбачили підстави та порядок нарахування збитків позивачем. Враховуючи встановлені судом факти невідповідності фактичного обсягу використаного відповідачем природного газу замовленому обсягу газу на відповідні періоди, суд вважає непереконливими твердження відповідача про необхідність підтвердження реальності збитків позивача.

Суд перевіривши розрахунок збитків, зазначає що він є правильним та відповідає умовам пунктів 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил. Тому, вимога щодо стягнення збитків у розмірі 2800,13 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 15049,95грн., у т.ч. 9517,78грн. - пені, 1866,23грн. - 3% річних, 865,81грн. - інфляційні втрати, 2800,13грн. - збитки, нарахованих за неналежне виконання зобов"язань за договором постачання природного газу №5310/18-БО-24 від 05.10.2018 обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129 , 232-233, 237-238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього Підприємства "Пирятинтеплопостачання" (37001, Полтавська область, м.Пирятин, вул.Пушкіна, 32, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 15049,95грн., у т.ч. 9517,78грн. - пені, 1866,23грн. - 3% річних, 865,81грн. - інфляційні втрати, 2800,13грн. - збитки, нарахованих за неналежне виконання зобов"язань за договором постачання природного газу №5310/18-БО-24 від 05.10.2018, а також 2270,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5

Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кльопов І.Г.