СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду

29 червня 2021 року Справа № 922/3722/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», с. Кутузіка Харківської області вх. № 1898 Х/З на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.05.2021р. у справі № 922/3722/20 (суддя Жиляєв Є.М.)

за позовом Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», с. Кутузіка Харківської області

про стягнення 207 812,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

16.11.2020 Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» звернулася до ГСХО з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А» паушальної суми в розмірі 250 000,00 грн.

09.12.2020 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача на свою користь паушальну суму у розмірі 207 812,00 грн.

Ухвалою ГСХО від 22.12.2020 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України дану заяву позивача прийнято до розгляду.

20.04.2021 позивачем на електронну пошту ГСХО надіслано заяву про залишення позову без розгляду, яка ухвалою ГСХО від 20.04.2021 була задоволена, позов Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» до ТОВ «Юліс-А» про стягнення 207 812,00 грн. залишений без розгляду.

26.04.2021 судом першої інстанції отримана заява відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою ГСХО від 17.05.2021 у задоволенні даної заяви ТОВ «Юліс-А» відмовлено.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що надані відповідачем документи на підтвердження понесення ним відповідних витрат складені виключно з метою їхнього подання до суду, має місце штучне завищення відповідачем вартості витрат на професійну правничу допомогу, а акт приймання-передачі наданих послуг від 20.04.2021 не може вважатися належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду від 17.05.2021, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Внаслідок того, що апеляційна скарга не була підписана уповноваженим представником скаржника ухвалою САГС від 08.06.2021 зазначену апеляційну скаргу повернуто ТОВ «Юліс-А».

З огляду на викладені обставини, скаржник повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з аналогічною скаргою, яка мотивована наступним:

- на момент звернення з позовною заявою позивач діяв необґрунтовано;

- висновки суду першої інстанції щодо наданих договорів та акту порушують презумпцію правомірності правочину, закріплену в ст. 204 ЦК України;

- судом першої інстанції проігноровано правові позиції, викладені у постановах ВС від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, відповідач посилається на допущення ним технічної помилки, наслідком чого стало повернення його апеляційної скарги ухвалою САГС від 08.06.2021.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, N 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, N 93).

Згідно з ч. 3 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, виходячи з принципу верховенства права, Східний апеляційний господарський суд вважає, що відповідачем за поважних причин перевищено незначний період часу після спливу 10-денного строку на оскарження ухвали суду першої інстанції, тому клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 19 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення.

Водночас, у розумінні вимог статей 221 та 244 ГПК України вирішення питання про стягнення судових витрат має наслідком постановлення додаткового рішення або ухвали про відмову у прийнятті додаткового рішення, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду, яка відображає процесуальну дію щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, фактично є ухвалою про відмову у прийнятті додаткового рішення.

Апеляційна скарга ТОВ «Юліс-А» відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення, залишення без руху, а також відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження від інших учасників провадження у справі не надійшло.

Керуючись ст. ст. 258, 262, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Юліс-А» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 17.05.2021 року у справі № 922/3722/20.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А» на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.05.2021р. у справі № 922/3722/20.

3. Призначити справу до розгляду на "19" липня 2021 р. о 12:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 110.

4. Повідомити учасників процесу про дату розгляду справи.

5. Запропонувати учасникам протягом 15 днів подати до апеляційного господарського суду: відзив, відповідь, заперечення, документи в обґрунтування вимог та заперечень.

6. Довести до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

7. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка