ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/906/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В. А.

розглянувши матеріали справи №916/906/21

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17, офіс 204/3, )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Чорного Валерія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 15 083грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Николин О.Я., ордер № 652026, дата видачі : 13.05.21;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Чорного Валерія Михайловича про стягнення 15 083грн.

Ухвалою від 12.04.2021р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" було залишено без руху.

22.04.2021р. до господарського суду надійшла заява (вх. №11220/21) від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2021 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/906/21 за правилами спрощеного позовного провадження.

25.05.2021р. за вх. №14074/21 відповідач надав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає позовні вимоги не обґрунтованими безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити повністю.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив.

25.10.2019р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оленіч Груп ЛТД» був укладений Договір страхування відповідальності перевізника контейнерного обладнання №0108155/18/22, об`єктом страхування згідно якого є контейнери лінії Evergreen TEMU4145857. Страхувальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД», вигодонабувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ EC ЕЙ ЮКРЕЙН ЛТД».

20.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД» (Замовник) та Фізичною особою підприємцем Чорним Валерієм Михайловичем (Перевізник) було укладено Договір перевезення №20-12, за умовами якого Перевізник зобов`язується власними транспортними засобами доставити довірений йому Замовником вантаж до пункту призначення у терміни, відповідно до заявок Замовника та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену за домовленістю сторін плату.

Як вказує позивач, відповідно до п.2 ст.11 ЦК України у ФОП Чорного Валерія Михайловича по договору перевезення, виникли зобов`язання перед ТОВ «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД», а у останнього в свою чергу виникли права та обов`язки перед Товариством з додатковою відповідальністю «СТ «МЕГАПОЛІС», яке застрахувало контейнери по договору страхування відповідальності перевізника контейнерного обладнання.

30.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД» повідомило Товариство з додатковою відповідальністю «СТ «МЕГАПОЛІС» про настання страхового випадку, а саме виявленя пошкодження контейнера TEMU4145857 (опуклість ліва сторона 200*150*30, опуклість права сторона 200*600*30, опуклість передня сторона 200*200*30).

Позивач зазначає, що пошкоджений контейнер TEMU4145857 було передано для ремонту ФОП Мазур Петро Миколайович, яким 04.11.2019 року виставлено Рахунок на оплату №68 на суму 15 083грн.

За результатами страхового розслідування даний випадок Товариством з додатковою відповідальністю «СТ «Мегаполіс» визнано страховим.

27.11.2019 року Товариством з додатковою відповідальністю «СТ «Мегаполіс» складено Страховий акт №183/19 та сплачено страхове відшкодування у розмірі - 15 083грн., шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ФОП Мазур Петро Миколайович, що підтверджується копією Платіжного доручення №15796 від 27.11.2019 року.

Як вказує позивач, фактичні його затрати по врегулюванню вказаного страхового випадку складають 15 083грн. та здійснивши виплату страхового відшкодування, Товариство з додатковою відповідальністю «СТ« МЕГАПОЛІС» набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Згідно п. 2.3.1. Договору про організацію перевезення автомобільним транспортом від 20.12.2017 №2012 замовник має право на компенсацію Перевізником вартості контейнерів, втрачених або пошкоджених під час перевезення

Позивач зазначає, що з метою врегулювання в досудовому порядку виниклої заборгованості, ТДВ «СТ «МЕГАПОЛІС» звернулось з претензією до ФОП Чорного Валерія Михайловича про відшкодування фактичних затрат в сумі 15 083,00 грн. від 04.12.2019 року вихід №327.

Проте зазначене звернення було залишене відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" звернулось до господарського суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, звертаючись з відповідним позовом до суду позивач вказує, що він набув права потерпілої особи в межах здійсненої ним виплати страхового відшкодування в сумі 15 083грн, в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором перевезення №20-12 від 20.12.2017р. щодо забезпечення цілісності вантажу, пломб, пакування вантажу при доставці.

Як встановлено судом 20.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД» (Замовник) та Фізичною особою підприємцем Чорним Валерієм Михайловичем (Перевізник) було укладено Договір перевезення №20-12, за умовами якого Перевізник зобов`язується власними транспортними засобами доставити довірений йому Замовником вантаж до пункту призначення у терміни, відповідно до заявок Замовника та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену за домовленістю сторін плату.

Згідно пп. 2.1.3 п. 2.1. пп. 2.3.1 п. 2.3 вказаного договору перевезення замовник зобов`язаний забезпечити своєчасне навантаження вантажу на подані перевізником транспортні засоби у місці навантаження; замовник має право на компенсацію перевізником вартості контейнерів, втрачених або пошкоджених під час перевезення

Згідно пп. 3.1.6, 3.1.7 п. 3.1. 3.2 договору перевезення перевізник зобов`язаний: забезпечити цілісність вантажу, пломб, пакування вантажу при доставці. Відповідальність перевізника за цілісність вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення і триває до моменту здавання вантажу вантажоодержувачу; забезпечити цілісність контейнерів, наданих замовником та їх повернення замовникові протягом 24 годин після розвантаження. Перевізник та/або водій несе повну матеріальну відповідальність за довірений йому вантаж, у тому числі пошкодження чи втрати вантажу внаслідок дорожньо- транспортної пригоди або крадіжки.

Відповідно до п. 5.4 договору перевезення, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором винна сторона зобов`язана відшкодувати другій стороні заподіяні цим збитки в повному обсязі понад неустойки.

Як встановлено судом, на виконання замовлення ТОВ «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД», діючи в рамках зазначеного договору перевезення, ФОП Чорний В.М. 28.10.2019 року надав транспортні засоби (вантажний тягач ДНЗ НОМЕР_2 та напівпричіп контейнеровоз ДНЗ НОМЕР_3 ) під завантаження. Управління зазначеними транспортними засобами здійснював працівник ФОП Чорного В.М. - водій ОСОБА_1 .

На підтвердження стану контейнеру лінії Evergreen Marine Corporation номер TEMU 4145857 перед завантаженням і факту його прийняття від ДП «КОН ТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» до перевезення ФОП Чорним В.М., представником ДП «КТО» Столяровою С.Н. 28.10.2018 року в 15 год. 04 хв. складено видатковий ордер №05271.

У видатковому ордері міститься інформація про наявність пошкоджень контейнеру № TEMU 4145857 наступного характеру: випуклість ліва сторона 200x150x30, випуклість права сторона 200x600x30 та випуклість передня сторона 200x200x30. Згідно видатковому ордеру, мовою оригіналу: «Данный документ является достоверным отчетом о состоянии и передачи контейнера». Видатковий ордер з боку перевізника ФОП Чорного В.М. підписав, чим засвідчив вказані у ньому обставини, водій ОСОБА_1 .

Отже, 28.10.2019 року ФОП Чорний В.М. прийняв від ДП «КТО» до перевезення контейнер № TEMU 4145857, який вже мав зазначені у видатковому ордері пошкодження.

25.10.2019р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оленіч Груп ЛТД» був укладений Договір страхування відповідальності перевізника контейнерного обладнання №0108155/18/22, об`єктом страхування згідно якого є контейнери лінії Evergreen TEMU4145857. Страхувальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД», вигодонабувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ EC ЕЙ ЮКРЕЙН ЛТД».

Згідно договору, ТОВ «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД» застрахувало контейнер лінії Evergreen Marine Corporation номер TEMU 4145857 від пошкодження або знищення та демерджу (прострочка) під час перевезення на території України.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.ст. 981-983 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

За ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За ч. 4 Закону України "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

У відповідності до ч.ч. 1-3 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

30.10.2019 року ТОВ «ОЛЕНІЧ ГРУП ЛТД» надало Позивачу заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування

Згідно заяві, страховий випадок щодо контейнеру №TEMU 4145857 настав 28.10.2019 року в Одеському контейнерному терміналі. Характер події: «опуклість ліва сторона 200x150x30. опуклість права сторона 200x600x30 та опуклість передня сторона 200x200x30».

Позивачем складено страховий акт № 183/19 від 27.11.2019 року згідно якому пошкодження контейнеру № TEMU 4145857, що мало місце 28.10.2019 року в Одеському контейнерному терміналі є страховим випадком згідно з договором страхування відповідальності перевізника контейнерного обладнання № 0108155/18/222 від 25.10.2019 року; сума виплат страхового відшкодування складає 15 083.00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач у відповіді на відзив, вказував що контейнер для перевезення був прийнятий відповідачем 25.10.2019р. та на час прийняття контейнера з боку перевізника ФОП Чорного В.М. або його водія зауважень до зовнішнього етапу контейнерного обладнання (контейнера) не було. Також не було повідомлено представника ТОВ «Оленіч Груп ЛТД» про можливі дефекти контейнера. Пошкодження зафіксовані 28.10.2019 року відповідно до видаткового ордеру, як вважає позивач, були отримані в період з 25.10.2019 по 28.10.2019.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

В той же час суд зазначає, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів факту того що контейнер для перевезення був прийнятий відповідачем саме 25.10.2019р., та з урахуванням наявності в матеріалах справи доказів фіксації відповідного пошкодження під час прийняття контейнеру для перевезення 28.10.2019р., факт того що пошкодження стались саме під час здійсненням відповдіачем своїх зобов`язань за договором перевезення №20-12 від 20.12.2017р.

Отже враховуючи відсутність належних та допустимих доказів які б підтверджували факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором перевезення №20-12 від 20.12.2017р. щодо забезпечення цілісності вантажу, пломб, пакування вантажу при доставці, суд доходить висновку що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" про стягнення з відповідача суми стахового відшкодування є недоведеними належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Стосовно вимог щодо стягнення з позивача судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 600 грн, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із матеріалами справи, між Позивачем та Адвокатським бюро «ОЛЕГА НИКОЛИНА «НІКА» (надалі - Бюро) укладено договір про надання правової допомоги № 1/13-05 від 13.05.2021р..

Відповідно до п. 1.1 Клієнт доручає, а Адвокатське Бюро приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (захист, представництво, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності та інші види правової допомоги) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити Адвокатському Бюро надання правової допомоги (гонорар) та фактичні витрати, необхідні для виконання даного Договору

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розмір ставок гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському Бюро за надані в межах цього Договору послуги правової допомоги, визначається Сторонами окремою Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така Додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання Сторонами.

13.05.2021р. між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 13.05.2021р. №1/13-05, згідно якої сторони визначили вартість наданих послуг.

На підставі виставленого адвокатським бюро рахунку на оплату від 20.05.2021 року, за надані послуги правничої допомоги позивачем було перераховано останньому 2 600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №93 від 20.05.2021р.

Дослідивши подані відповідачем докази, суд прийшов до висновку, що відповідачем належними та достатніми доказами доведено розмір витрат на правничу допомогу по справі №916/906/21 та заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу, враховуючи ціну позову, є співмірною.

У відповідності до ч.5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані адвокатом послуги, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог відповідача в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвокат в загальній сумі 2 600грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17, офіс 204/3, ) до Фізичної особи - підприємця Чорного Валерія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17, офіс 204/3, ).

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "МЕГАПОЛІС" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17, офіс 204/3, ) на користь Фізичної особи - підприємця Чорного Валерія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 червня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна