ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа № 910/880/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 (повне рішення складено 22.03.2021)

у справі №910/880/21 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія"

до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.07.2018 по 30.11.2020 у розмірі 13917,28 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Проте, Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" неналежним чином виконувало обов`язок з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 відкрито провадження у справі №910/880/21 та вирішено здійснювати її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/880/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь позивача 13721,26 грн заборгованості, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" зазначає, що судом першої інстанції не було враховано суттєвих обставин справи, зокрема, стосовно укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна (спірної квартири) від 10.02.2020, відсутності укладеного між сторонами спору договору щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком та відсутності будь-яких доказів оплати відповідачем заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком. Дослідження вказаних обставин, на переконання заявника, підтвердило б відсутність обов`язку Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком.

Також, на переконання скаржника, даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки належними відповідачами за позовом про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком є фактичні споживачі таких послуг, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 апеляційну скаргу у справі №910/880/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/880/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 24.05.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" просить залишити без змін оскаржуване рішення суду, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (замовник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" (управитель) укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №К-436.

Зазначений правочин укладено на виконання рішення Запорізької міської ради №520 від 01.09.2017 "Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя", відповідно до якого позивача призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжя за об`єктом конкурсу (група будинків) №1, зокрема, будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 7 вказаного рішення інформацію про управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку (інформація про повне найменування управителя, контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги).

Згідно з п. 1 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком управитель зобов`язується надавати замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник, у свою чергу, надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Відповідно до п. 5 договору сторони погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 поверсі будівлі та вище, 7,73 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 05.09.2018 (п. 18 договору).

В силу ч. 6 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Як убачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" є власником квартири АДРЕСА_1 .

11.07.2018 відповідач, скориставшись правом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5900654 від 25.12.2007, прийняв у свою власність вказану квартиру, про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано свідоцтво від 11.07.2018, зареєстроване у реєстрі за №945. Право власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.07.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також місцевим господарським судом встановлено, що після передачі вищевказаного нерухомого майна у власність відповідача особи, які були зареєстровані у вказаній квартирі та фактично у ній проживали, продовжували мешкати в цій квартирі.

З метою виселення вказаних осіб, Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулося з відповідним позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2020 у справі №336/4986/19 позов Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" задоволено, виселено з квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з наданням іншого житла - квартири АДРЕСА_4 .

Станом на даний час вказане рішення суду не виконано.

Також судом встановлено, що 10.02.2020 між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до умов договору сторони домовилися укласти в майбутньому нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким здійснити відчуження квартири АДРЕСА_5 . Останній платіж за вищевказаним договором ОСОБА_1 зобов`язався сплатити не пізніше 23.08.2021.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, зазначив, що оскільки банк є власником квартири АДРЕСА_6 , він зобов`язаний оплачувати послуги з управління багатоквартирним будинком згідно з умовами договору №К-436 від 06.09.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" у грудні 2020 року звернулося до відповідача з вимогою про погашення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком.

У відповідь на вимогу Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" надіслано позивачу лист №КНО-33/90043 від 14.01.2021, у якому зазначило, що індивідуальними споживачами наданих позивачем послуг є колишній власник та члени сім`ї, які зареєстровані та фактично проживають у квартирі №21 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Станом на день звернення до суду з позовом Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" не здійснило оплату послуг з управління багатоквартирним будинком.

За розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно на користь управителя, становить 552,38 гривень. Відтак, за період з 01.07.2018 по 30.11.2020 у Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" утворилася заборгованість у загальному розмірі 13917,28 грн, без урахування часткових оплат, здійснених відповідачем.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи щодо заявлених вимог, зазначив, що після передачі 11.07.2018 нерухомого майна у власність Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", особи, які зареєстровані та проживали в квартирі, продовжують мешкати в ній та користуються всіма комунальними послугами, у тому числі, і послугами з управління багатоквартирним будинком.

Також відповідач вказав на те, що не здійснював жодної оплати послуг позивачеві, оскільки він не є споживачем таких послуг, а між позивачем та відповідачем не укладалися будь-які договори щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком, у якому розташована належна відповідачу на праві власності квартира. На переконання Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", належними відповідачами за даним позовом повинні бути фактичні споживачі послуг: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на обов`язок відповідача як власника квартири, сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" не відмовлялося від житлово-комунальних послуг, отримувало їх, однак не оплачувало їх вартість.

Разом з цим, суд першої інстанції також зазначив, що підстави для покладення на банк обов`язку з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком відсутні за період, коли квартира не перебувала у його власності, а саме з 01.07.2018 по 11.07.2018. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія" задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь позивача 13721,26 грн заборгованості за період з 11.07.2018 до 30.11.2020 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у редакції станом на час розгляду справи у суді першої інстанції визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 15 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Як було зазначено вище, Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" є власником квартири АДРЕСА_1 , починаючи з 11.07.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість, відповідач зазначає, що фактичними споживачами житлово-комунальних послуг, у тому числі і послугами з управління багатоквартирним будинком, є громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстровані за вказаною адресою.

Разом з цим, як правомірно зазначено місцевим господарським судом, вказані особи фактично знаходяться в квартирі без наявності на це відповідних правових підстав, що встановлено заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2020 у справі №336/4986/19.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Як зазначено у ст. 1 вказаного закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, за згодою власника, індивідуальним споживачем може бути інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Проте, матеріали даної справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач надав свою згоду вищевказаним фізичним особам на користування спірною квартирою.

Отже, на переконання колегії суддів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є індивідуальними споживача у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Як було зазначено, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №К-436 укладено між управителем та співвласниками багатоквартирного будинку, одним з яких є відповідач, та який володіє квартирою АДРЕСА_1 .

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", є, зокрема, виконання рішення зборів співвласників та своєчасна оплата спожитих житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №К-436 від 06.09.2017 замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 поверсі будівлі та вище, 7,73 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач фактично здійснює управління житловим будинком та несе витрати за його утримання, а відповідач, як власник квартири у будинку, не відмовився від житлово-комунальних послуг, отримував їх і не оплачував їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , лише 11.07.2018. При цьому, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, як власника квартири, заборгованість у розмірі 13917,28 грн, безз урахуванням часткової оплати у сумі 2101,74 грн, за період з 01.07.2018 по 31.11.2020.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період, коли квартира не перебувала власності Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", а саме з 01.07.2018 по 11.07.2018.

За висновком Господарського суду міста Києва розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно на користь позивача, становить: 7,73 грн (тариф за 1 кв. м відповідно до умов договору) х 71,46 кв. м (загальна площа квартири) = 552,38 грн (за 1 календарний місяць). Отже, за один календарний день липня 2018 року сума оплати послуги становить 17,82 грн: 552,38 грн (за 1 календарний місяць) / 31 (кількість календарних днів у липні 2018). Таким чином, з 01.07.2018 по 11.07.2018 (дата набуття банком права власності на квартиру) сума оплати послуги становить 196,02 грн: 17,82 грн х 11 днів.

З урахуванням викладеного, сума заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", становить 13721,26 грн: 13917,28 грн (сума, заявлена позивачем) - 196,02 грн (сума за період, у який відповідач не був власником квартири).

Окрім цього, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги положення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2020, укладеного між відповідачем та ОСОБА_1 , оскільки такий правочин є нікчемним в силу вимог ч. 1 ст. 635, ч. 4 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Таким чином, попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, що має ознаки нікчемності, жодним чином не підтверджує того факту, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжують фактично проживати у квартирі та користуються комунальними послугами, у тому числі і послугами з управління багатоквартирним будинком.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь позивача заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 13721,26 грн.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що аргументи Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", викладені у поданій апеляційній скарзі, які, фактично, є тотожними заявленим доводам у відзиві на позовну заяву, спростовуються вищенаведеними твердженнями апеляційного суду та не впливають на правомірність встановлення дійсних обставин справи і правильність застосування приписів процесуального та матеріального права.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/880/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/880/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/880/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В.Андрієнко

С.І. Буравльов