ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"29" червня 2021 р. Справа № 902/1001/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Юрчук М.І.

судді Крейбух О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.04.21 у справі № 902/1001/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕРНУМ"

до ОСОБА_2

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.04.2021 у справі № 902/1001/20 клопотання б/н від 25.03.2021 представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка А.В. про передачу справи № 902/1001/20 на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області задоволено. Справу № 902/1001/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" про звернення стягнення на предмет іпотеки передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Поряд із цим, місцевим господарським судом встановлено, що клопотання № б/н від 22.04.2021 (вх. номер канц. суду 01-34/3741/21 від 22.04.2021) представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка А.В. про витребування доказів, а саме оригіналів довіреності від 18.12.2015 та договору застави обладнання № КЮ-301/30 від 28.12.2017, є необґрунтованим, оскільки обставини на які посилається представник відповідача не знайшли свого підтвердження у поданих матеріалах, про що вказано у тексі ухвали Господарського суду Вінницької області від 22.04.2021.

Представник відповідача 2 звернувся до Північно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 17.05.2021, в якій просить скасувати ухвалу Господасрького суду Вінницької області від 22.04.2021 у справі № 902/1001/20 в частині відмови в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів від 22.04.2021.

Апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 17.05.2021 (згідно відмітки пошти), надійшла безпосередньо до апеляційного господарського суду 21.05.2021 (згідно відмітки канцелярії суду).

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/1001/20 у складі: головуюча суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А.

Листом № 902/1001/20/3205/21 від 21.05.2021 справу № 902/1001/20 було витребувано із Господарського суду Вінницької області.

18.06.2021 справа № 902/1001/20 надійшла до Північно-західного апеляційного господарського суду.

На підставі розпоряджень керівника апарату суду від 22.06.2021 № 01-04/336 та від 23.06.2021 № 01-04/342, у зв`язку із перебуванням у відпустці раніше визначеного складу суду, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VІІ Положення про автоматизовану систему документообігу та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному пеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 902/1001/20. Колегію суддів визначено у складі: головуючий суддя - Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги колегією суддів враховується наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, а реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Нормами частини 1 статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (пункт 8 частини 1 статті 255 ГПК України).

Поряд з цим, наведеним в статті 255 ГПК України переліком та жодною іншою нормою ГПК України, не передбачено права на оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у справі.

Зокрема, норми статті 207 ГПК України ("Розгляд заяв та клопотань") не містять вказівки щодо права оскарження ухвали, постановленої за результатами розгляду клопотання окремо від рішення суду.

Системне тлумачення положень ст. 255 ГПК України засвідчує, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржено або конкретну процесуальну дію, або таку конкретну дію і відмову в її вчиненні. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлені з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до постановлення остаточного рішення у справі (постанови КГС ВС від 11.09.2018 у справі № 916/1461/16, від 18.10.2018 у справі № 912/1398/18).

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Вінницької області від 22.04.2021 у справі № 902/1001/20 не підлягає оскарженню в частині відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів, окремо від рішення суду першої інстанції та відсутні законні підстави для її перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.04.2021 у справі № 902/1001/20 та повертає її заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.04.2021 у справі № 902/1001/20 повернути заявнику разом з доданими до неї документами - всього на 16 арк. в т.ч. конверт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.