ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"30" червня 2021 р. Справа№ 910/7986/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Алданової С.О.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 30.06.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Реєстраційне Бюро"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2019

у справі № 910/7986/19 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (попередня назва - ТОВ "Фінансова компанія "Веста")

до Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Веста" (далі - ТОВ "ФК "Веста") звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" (далі - ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького", боржник), оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 відкрито провадження у справі №910/7986/19, визнано ТОВ "ФК "Веста" кредитором ПАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" на суму 440 391 933,33 грн, з яких: 19 210 грн - вимоги першої черги, 440 372 723, 33 грн - вимоги четвертої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 11.07.2019, введено процедуру розпорядження майном боржника з 11.07.2019, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Вищевказана ухвала мотивована тим, що відповідно до ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), вимоги заявника підтверджуються рішеннями судів, наказами, виданими на підставі цих рішень, та постановами відділів Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження, які містяться в матеріалах справи. Водночас, місцевий суд зазначив, що загальна сума підтверджених грошових вимог до боржника складає 440 372 723, 33 грн, що становить більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ "Перше Реєстраційне Бюро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 11.07.2019 у справі № 910/7986/19, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2020 у даній справі та відмовити заявнику у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про порушення своїх прав як кредитора боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 (колегія суддів: Отрюх Б.В. - головуючий, Пантелієнко В.О., Грек Б.М.) апеляційну скаргу ТОВ "Перше Реєстраційне Бюро" залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого господарського суду щодо належного підтвердження грошових вимог заявника, зокрема, судовими рішеннями, а також щодо розміру цих вимог у загальній сумі 440 372 723, 33 грн, що становить більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати. При цьому судом враховано пояснення представника ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" щодо того, що майно боржника, яким забезпечено вимоги кредитора, знаходиться на окупованій території України на півострові Крим, а тому фізично звернути стягнення на майно є неможливим. Крім того, оскільки вартість предмета забезпечення була меншою, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апелянта про те, що вимоги ініціюючого кредитора є повністю забезпеченими майном боржника.

Постановою Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №910/7986/19 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше реєстраційне бюро" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у справі №910/7986/19 скасовано. Справу №910/7986/19 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Вищезазначена постанова мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини щодо права скаржника на подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, тому здійснення апеляційного перегляду справи, а відтак, і висновок про залишення без змін ухвали суду першої інстанції є передчасними.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Іоннікова І.А., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Реєстраційне Бюро" на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2020 у справі №910/7986/19 до свого провадження у новому складі суду та призначено її до розгляду.

17.05.2021 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Фінасова компанія "Інвестохіллс Веста" надійшли пояснення стосовно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 31.03.2021 у справі №910/7986/19. В поясненнях зазначено, що апеляційна скарга всупереч ч. 1 ст. 257 ГПК України не містить визначення, які ж конкретно питання про права, інтереси та обов`язки скаржника були вирішені судом першої інстанції, не доведені підставі для скасування оскаржуваного судового рішення. Оскаржуване судове рішення безпосередньо не стосується прав та обов`язків скаржника, та скаржник не набув у визначеній законодавством про банкрутство процедурі статусу учасника провадження у справі про банкрутство, яка формалізується ухвалою суду про визнання поданих вимог кредитора до боржника і дозволяє таким кредиторам оскаржувати прийняті у справі судові рішення, а тому вважає, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Перше реєстраційне бюро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у справі № 910/7986/19 - на підставі пп. 3 ч. 1 ст.264 ГПК України.

18.05.2021 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від розпорядника майна ПАТ "Балаклавське рудоуправління ім.. О.М. Горького" надійшли письмові пояснення стосовно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 31.03.2021 у справі №910/7986/19. Розпорядником майна зазначено, що згідно з положенями Кодексу України з процедур банкрутства процесуальний статус конкурсного кредитора як сторони у справі про банкрутство набувається після визнання господарським судом пред`явлених грошових вимог кредитора у попередньому засіданні суду та їх внесенні до реєстру вимог кредиторів. Станом на дату подання апеляційної скарги Господарським судом міста Києва, у проваджені якого знаходиться справа про банкрутство ПАТ «Балаклавське рудоуправління ім.О.М. Горького», ухвали про визнання кредиторських вимог скаржника до боржника не винесено, наразі, скаржником вчиняються дії, що призводять до затягування процесу розгляду справи про банкрутство.

У зв`язку з відпусткою судді Іоннікової І.А., відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л., на наслідком чого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 прийнято відповідну апеляційну скаргу до свого провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні 16.06.2021 колегія суддів досліджувала статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" у даній справі, досліджувала повноваження представника розпорядника майна Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" Кучака Ю.Ф. - Кравченка Р.С. та дійшла висновку про відкладення розгляду апеляційної скарги.

25.06.2021 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестохіллс Веста" надійшла заява з вимогами про зміну найменування кредитора у справі №910/7986/19 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Веста" (ідентифікаційний код 41264766) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (ідентифікаційний код 41264766), в якій зазначено про зміну найменування заявника на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" із додаванням підтверджуючих документів. так, загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», оформленого протоколом від 06.08.2019 №06/08-2019, прийнято рішення про перейменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста", із внесенням відповідних змін до Статуту Товариства. 07.08.2019 відбулась зміна найменування та адреси місцезнаходження заявника з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Веста" (ідентифікаційний код 41264766, адреса: 04208, м. Київ, пр-т Правди, 66А, офіс 2) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (ідентифікаційний код 41264766, адреса: 04080, м. Київ, вул. О.Терьохіна, 8А, офіс 111). Данні про зміну місцезнаходження та найменування заявника внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07.08.2019 номер запису 2037956. Заявником вказано, що зміна найменування юридичної особи та її місцезнаходження не є його реорганізацією. Водночас, зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації таких змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У разі, коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. У даному випадку, на думку заявника, саме заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася, і є підстави просто врахувати зміну найменування заявника у справі, з послідуючим його зазначенням як Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

В судове засідання 30.06.2021 з`явились представник скаржника, арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. та представник ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що всі представники учасників справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій відповідних ухвал суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи, так як учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.

В судовому засіданні 30.03.3021 ставилась на обговорення заява, що надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестохіллс Веста" стосовно зміни найменування заявника. Представник заявника підтримав цю заяву, арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. просив задовольнити вказану заяву, представник скаржника у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, колегія суддів прийняла до уваги подані до суду апеляційної інстанції докази стосовно зміни найменування зявника на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та врахувала надані заявником документи, що підтверджують зміну назви заявника.

В судовому засіданні 30.06.3021 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, представник заявника та арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. заперечили проти її задоволення та зазначили, що з врахуванням позиції Верховного Суду вважають за доцільне закрити апеляційне провадження за відповідною апеляційною скаргою.

Заслухавши представника скаржника, арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. та представника ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", проаналізувавши матеріали справи та врахувавши правову позицію, наведену Верховним Судом в постанові від 31.03.2021 у даній справі, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією із засад судочинства, яка застосовується з дотриманням принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства (чинного з 21.10.2019) (далі - КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вже зазначалось вище, з 21.10.2019 набрав чинності КУзПБ, яким передбачено, що з дня ведення його в дію Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втрачає чинність.

За змістом пунктів 8, 9 частини третьої статті 2 ГПК України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Аналіз наведених норм свідчить, що ГПК України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону про банкрутство.

Частиною шостою статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкротства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14).

У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо мають зачіпаютися права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюютися перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі №910/16430/14 та від 05.05.2020 у справі № 910/9254/18.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" (за заявою ТОВ "ФК "Веста"), питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги - ТОВ "Перше реєстраційне бюро" не вирішувалось.

Щодо правового статусу скаржника як кредитора у справі про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Порядок здійснення судочинства щодо деяких визначених ГПК України категорій справ врегульовано Законом про банкрутство (до 21.10.2019) та КУзПБ (з 21.10.2019).

Так, відповідно до частини першої статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Такі ж положення містить частина перша статті 2 КУзПБ.

Частиною п`ятою статті 41 ГПК України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З 21.10.2019 введено в дію КУзПБ. З огляду на приписи пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, законодавцем за темпоральним принципом (принцип дії закону у часі) визначено пряму дію норм КУзПБ та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу 21.10.2019 перебувають на стадії санації.

Колегія суддів звертає увагу, що провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" було відкрито згідно з нормами Закону про банкрутство, однак на день розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції цей Закон втратив чинність.

Поряд з цим слід зауважити, що із втратою Законом про банкрутство чинності відповідні зміни до ГПК України внесені не були.

Відтак, суд апеляційної інстанції у даному випадку вважає, що при застосуванні судом норм ГПК України, під час розгляду справ про банкрутство, які містять посилання на Закон про банкрутство, який втратив чинність, з урахуванням частини 3 статті 3 ГПК України та пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 № 4-зп (у справі за конституційним зверненням ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення частини п`ятої статті 94 та статті 160 Конституції України), з 21.10.2019 підлягають застосуванню саме норми КУзПБ (правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладений у пункті 55.26 постанови від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в ГПК України, ані в Законі про банкрутство або КУзПБ, однак, є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14.

Склад учасників у справі про банкрутство та їх термінологічне визначення наведено у статті 1 КУзПБ. Подібне визначення складу учасників у справі про банкрутство містилося у статті 1 Закону про банкрутство.

Так, за статтею 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Як зазначалось, ТОВ "Перше реєстраційне бюро" мотивувало право на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду тим, що скаржник є конкурсним кредитором, оскільки 09.08.2019 ним було подано до суду заяву з кредиторськими вимогами до боржника.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ (до 21.10.2019 визначалось приписами статті 23 Закону про банкрутство).

Статтею 23 Закону про банкрутство було встановлено порядок пред`явлення кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, провадження у якій здійснюється за загальною процедурою. Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Нормами статті 45 КУзПБ встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, та зазначає наступне.

Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т. ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

За приписами частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як у часника провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

Отже, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України) (пункт 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

Враховуючи термінологічне визначення значення "кредитор", наведене у абзаці 10 частини першої статті 1 КУзПБ, порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який визначений приписами статті 45 КУзПБ, колегія суддів вважає, що кредитори (в розумінні абзацу десятого частини першої статті 1 КУзПБ, окрім тих хто ініціював провадження у справі про банкрутство), з моменту подання заяви, передбаченої абзацом першим частини першої статті 45 КУзПБ, можуть скористатися правами, передбаченими абзацом першим частини шостої названої статті, та правом оскарження судових рішень у справі про банкрутство як особи, які не брали участі у справі (частина перша статті 254 ГПК України), якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 56.20 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

Здійснюючи розгляд апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 11.07.2019 у даній справі, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність встановлення процесуальної дієздатності ТОВ "Перше реєстраційне бюро" у даній справі про банкрутство, зокрема, щодо можливості оскарження судового рішення у справі, шляхом дослідження його правового статусу як кредитора чи особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, у описових частинах ухвал Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 та 21.07.2020 у даній справі зазначено, що 09.08.2019 від ТОВ "Перше реєстраційне бюро" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 7442, 00 грн.

Однак, станом на дату прийняття відповідної ухвали від 30.06.2021 у цій справі заяву ТОВ "Перше реєстраційне бюро" з кредиторськими вимогами до боржника розглянуто не було, ухвала про визнання скаржника кредитором у справі не постановлялась. При цьому, як було зазначено вище, питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги - ТОВ "Перше реєстраційне бюро" ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" не вирішувалось.

З наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення безпосередньо не стосується прав та обов`язків скаржника, скаржник не набув статусу кредитора, статусу учасника провадження у даній справі про банкрутство, що не дозволяє такій особі оскаржувати прийняті у даній справі судові рішення.

Так, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. В даному випадку скаржник такий зв`язок не довів беззаперечно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у скаржника відсутнє право на подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі, а, відтак, приходить до висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Реєстраційне Бюро" у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше Реєстраційне Бюро" на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.07.2020 у справі № 910/7986/19.

Матеріали справи № 910/7986/19 направити до господарського суду міста Києва.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 01.07.2021.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді С.О. Алданова

Б.М. Поляков