ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/18825/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Севрук В.О., адвокат, ордер серія АР № 1036386 від 09.02.2021

від відповідача: Яговдік С.М., самопредставництво

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 (повний текст складено 12.02.2021)

у справі № 910/18825/20 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА", м. Київ

про стягнення грошових коштів у розмірі 1 441 946,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі - ТОВ "Промелектроніка", позивач) звернулось до Господарського міста Києва з позовом до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (далі -ДП "Завод 410 ЦА", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 441 946, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі - продажу від 02.10.2018 №УМТЗ-18-333/7 в частині оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача виник основний борг в сумі 1 185 717,16грн, який позивач просив стягнути з урахуванням передбаченого умовами Договору 7% штрафу в сумі 82 000,20грн, а також 3% річних в сумі 72 517,53грн та інфляційних втрат в сумі 100 711,47грн, нарахованих відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Поряд з цим, від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 14 200,00грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/18825/20 позов ТОВ "Промелектроніка" задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" 1 185 717,16 грн основної заборгованості, 83 000,00 грн штрафу, 72 517,53 грн 3 % річних, 100 711,47 грн інфляційних втрат, 14 200,00 грн витрат на правову допомогу та 21 629,20 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем в повному обсязі без зауважень, видаткові накладні підписані його уповноваженим представником, однак свої зобов`язання по оплаті прийнятого товару відповідач не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість в розмірі 1 185 717,16грн, яка станом на момент розгляду цієї справи не погашена. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції визнав підставними вимоги про стягнення штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами спору Договору та положень ст. 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "Завод 410 ЦА" 05.03.2021 подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалене у даній справі судом першої інстанції рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про виконання позивачем у повному обсязі умов Договору в частині поставки товару в кількості та якості, визначеній у позовній заяві, оскільки позивачем не надано жодного документа, передбаченого авіаційними правилами та умовами Договору, який би підтверджував якість та відповідність товару вимогам заводу-виробника, в матеріалах справи також відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, а тому підстави для виконання відповідачем зобов`язань в частині здійснення оплати за поставлений товар відсутні.

Разом з цим апелянт зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності в частині вимог про стягнення штрафу в розмірі 83 000, 00 грн, що не було враховано місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Також скаржник у апеляційній скарзі зазначає про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки із наданих позивачем документів не вбачається, що зазначені витрати є необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 апеляційну скаргу ДП "Завод 410 ЦА" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу ДП "Завод 410 ЦА" залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). При цьому, ДП "Завод 410 ЦА" встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення недоліку шляхом надання доказів оплати судового збору у розмірі 32 443,80 грн.

19.04.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Завод 410 ЦА" надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ДП "Завод 410 ЦА" про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 у справі №910/18825/20.

На виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги та 26.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано докази сплати судового збору у розмірі 32 445,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 189 від 22.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 поновлено ДП "Завод 410 ЦА" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі № 910/18825/20 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Завод 410 ЦА" на рішення Господарського суду міста Києва від від 04.02.2021 у справі № 910/18825/20, справу призначено до розгляду на 22.06.2021.

Позиції учасників справи.

11.05.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить апеляційний господарський суд оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначає, що відповідач прийняв поставлений товар за Договором, підписав відповідні видаткові накладні, а також не заявив жодних претензій до ТОВ "Промелектроніка" з приводу поставленого товару, чим засвідчив його відповідність усім вимогам щодо якості, кількості, номенклатури тощо, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок оплати прийнятого товару

Також 11.05.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 8 000, 00 грн зазначених витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до вищевказаної заяви долучено наступні документи:

- копію рахунку-фактури №СФ - 0000082 від 05.05.2021;

- копію Акту приймання-передачі №ОУ- 0000082 від 05.05.2021;

- копію Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту приймання-передачі №ОУ- 0000082 від 05.05.2021);

- копію платіжного доручення №8061 від 05.05.2021;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №864;

- копію Ордеру серії АР №1036503;

- копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021;

- копію Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021.

Явка представників сторін.

У судове засідання 22.06.2021 з`явився представник відповідача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити апеляційну скаргу, рішення місцевого господарського суду у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2021 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити в задоволені вимог апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, 02.10.2018 між ТОВ "Промелектроніка" (постачальник, позивач) та ДП "Завод 410 ЦА" (покупець, відповідач) було укладено Договір №УМТЗ-18-333/7 поставки (далі - Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити покупцю товари, зазначені в п.1.3. цього Договору, а покупець - прийняти і оплатити (п. 1.1.);

- номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим Договором, передбачені у Специфікаціях (Додатках), що є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.4.);

- загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає 1 279 060,49 грн., в тому числі ПДВ 20% : 213 176,75грн (п.3.1.);

- ціна цього Договору може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом укладання Додаткової угоди до цього Договору ( п.3.3.);

- розрахунки проводяться наступним шляхом:

покупець направляє продавцю (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору,

продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції,

покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо (п. 4.1.);

- форма розрахунків: безготівкова, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в Договорі (п. 4.2.);

- днем оплати товару вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця, вказаний в Договорі (п.4.3.);

- місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо (п.5.2.);

- умови поставки товарів буде вказано у кожній Специфікації окремо (п.5.3.);

- право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів (п.5.6.);

- покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п.6.1.1.);

- покупець зобов`язаний приймати поставлені товари згідно з умовами цього Договору (п.6.1.2.);

- у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України (п.7.1.);

- за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості (п.7.3.);

- сторона, що порушила умови цього Договору і заподіяла цим матеріальний збиток іншій стороні, зобов`язана відшкодувати їй всі збитки (п.9.3.).

Між сторонами також було укладено Специфікацію №1 до Договору, за умовами якої передбачено, що оплата за товар здійснюється наступним чином:

- 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП "Завод 410 ЦА" з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому чинним законодавством порядку цей Договір не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виставлено рахунок-фактуру №0001439 від 02.10.2018.

На виконання умов вищезазначеного Договору та Специфікації №1, позивачем здійснена поставка товару, зокрема:

- за видатковою накладною № РН-0002020 від 05.10.2018 на загальну суму 592858,58 грн;

- за видатковою накладною № РН-0002185 від 13.11.2018 на загальну суму 592858,58 грн.

Вказаний товар прийнятий відповідачем в повному обсязі без зауважень, видаткові накладні підписані уповноваженим його представником.

У зв`язку з тим, що відповідач не оплатив поставлений за вищезазначеними видатковими накладними товар на загальну суму 1 185 717,16грн, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом та просив стягнути суму основного боргу, а також 72 517,53грн - 3% річних, 100 711,47грн інфляційних втрат та 83000,00грн штрафу.

Заперечуючи заявлений позов, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач не спростовував факт отримання товару, однак вказував на те, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем умов Договору належним чином та прийняття (отримання) товару відповідачем у кількості та якості, зокрема, не надано документів, які передбачені авіаційними правилами та умовами Договору, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника, та доказів надходження таких документів покупцю.

Крім того, відповідач зазначав, що позивачем не надано суду доказів проведення відповідачем ВТК (внутрішнього технічного контролю) поставленого товару, у зв`язку з чим відсутні підстави оплачувати такий товар, а також заявив про пропуск позовної давності з вимог про стягнення штрафу.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, у зв`язку із чим задовольнив їх повністю.

Північний апеляційний господарський суд частково погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору №УМТЗ-18-333/7 від 02.10.2018, який за своєю правовою природою є господарським договором поставки.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, його умови є обов`язковими для сторін.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за поставлений товар та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями ст. 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Згідно частини 2 зазначеної статті якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У Договорі (п. 5.3) сторони домовились, що умови поставки товарів визначаються у кожній специфікації окремо, а у Специфікації №1 визначено, що поставка здійснюється на умовах СРТ згідно з Інкотермс 2010.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Наявними у матеріалах справи видатковими накладними, які підписані повноважними представниками обох сторін, підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару загальною вартістю 1 185 717,16 грн, і відповідач цей факт не заперечує.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Умовами укладеного сторонами Договору (п.п. 2.2, 5.5) також передбачено, що з товаром надається необхідна документація на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар).

Згідно ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до п. 6.1.2. Договору покупець, у тому числі, зобов`язаний приймати поставлені товар, згідно з умовами цього договору.

Зі змісту видаткових накладних вбачається, що представник відповідача прийняв товар без застережень щодо відсутності документів, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо ненадання (надання не у повному обсязі) документів на товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно у умовами пункту 2.5 Договору у випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні або в період гарантійного строку вимогам, передбаченим п. 2.1 Договору, або поставки не укомплектованих товарів, покупець направляє повідомлення продавцю про направлення уповноваженого представника для складання акту рекламації. Продавець зобов`язаний направити свого уповноваженого представника протягом трьох робочих днів з моменту отримання повідомлення.

Однак, відповідачем не надано доказів виявлення невідповідності поставленого позивачем товару вимогам законодавства та Договору з дати поставки позивачем товару до дати прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Посилання відповідача на Авіаційні правила України (затверджені наказом Державіаслужби №529 від 26.04.2019) та Стандарту Підприємства "Вхідний контроль продукції" (затверджений наказом ДП "Завод 410 ЦА" №371 від 12.08.2019) відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки поставка відбувалась у період жовтня-листопада 2018 року, тобто, до прийняття зазначених Правил та Стандарту.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту Специфікації №1 вбачається, що сторони встановили строки оплати, зазначивши, що оплата 100% вартості проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП "завод 410 ЦА", з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

Відповідач, посилаючись на вказану умову Специфікації №1 та ст.530 ЦК України, вказує, що відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю, а тому відсутні підстави щодо виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар.

Абзацом 2 ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, вхідний технічний контроль має проводитись саме відповідачем і умовами Договору не встановлений термін його проведення, отже, відповідач може відтерміновувати проведення вхідного контролю, ухиляючись від оплати отриманого товару і вказана подія може не настати, тому відсутні підстави для застосування наведених приписів ст.530 ЦК України.

Таким чином, датою виконання позивачем обов`язку щодо поставки товару за спірними накладними є дата передачі товарів відповідачу. При цьому, з огляду на відсутність у Договорі умов щодо терміну, в якій відповідач повинен провести вхідний контроль товарів, такий товар мав бути оплачений протягом 10 банківських днів з дня отримання його відповідачем.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, товар в загальній сумі 1 185 717,16грн відповідачем не оплачений. Відповідач не заперечує факт нездійснення оплати за вказаний товар.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час прийняття судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 185 717,16 грн, а тому є правильним висновок місцевого господарського суду, зроблений на підставі наявних у справі доказів, про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути 72 517,53 грн - 3% річних, 100 711,47 грн інфляційних втрат, які нараховані ним по кожній накладній окремо, з врахуванням визначених Специфікацією №1 строків оплати. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд встановив, що він зроблений арифметично та методологічно правильно, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ці позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що за прострочення виконання зобов`язань за договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Оскільки відповідачем було більш ніж на 30 днів прострочено оплату поставленого товару в загальній сумі 1 185 717,16 грн, позивачем обґрунтовано нараховані 7% штрафу на вказану суму, що становить 83000,00 грн.

Однак, відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності з вимог про стягнення штрафу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено апеляційним господарським судом, строк оплати по видатковій накладній №РН-0002020 на суму 592858,58 настав 23.10.2018, а по видатковій накладній №РН-0002185 на суму 592858,58 - 28.11.2018 відповідно. Позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції 24.11.2020, що підтверджується штампом на конверті, в якому направлялась позовна заява до суду, а тому строк, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафу в розмірі 83 000,00 грн сплинув, в зв`язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягали.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 83 000, 00 грн штрафу.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 14200,00 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2019 між ТОВ "Промелектроніка" та Адвокатським Бюро "Сергія Женева" було укладено Договір-доручення про надання правової допомоги. 01.10.2019 між Адвокатським Бюро "Сергія Женева" та ТОВ "Промелектроніка" укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою визначено вартість надання адвокатських послуг.

Сторонами Договору доручення про надання правової допомоги підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги у справі №910/18825/20, згідно якого позивачу надані адвокатські послуги на суму 14200,00 грн щодо підготовки позовної заяви, підготовки відповіді на відзив та забезпечення участі представника у судовому засіданні 20.01.2021.

Згідно платіжного доручення №7750 від 29.12.2020 позивачем сплачено 14200,00 грн за надання правової допомоги.

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 14200,00грн.

Відповідачем була подана заява, в якій він вказував, що заявлені витрати не мають характер необхідних, а їх розмір не є розумним і виправданим, тому просив відмовити у їх стягненні.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

В матеріалах справи наявні належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14200,00 грн., які підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на помилковість висновку суду першої інстанції про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 83 000, 00 грн, рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з пропорційним розподілом судових витрат з оплати судового збору та витрат на послуги адвоката.

Враховуючи вищевикладене апеляційний господарський суду дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги відповідача щодо скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 83000,00 грн у зв`язку з пропуском спеціальної позовної давності.

В іншій частині вимоги апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені у даній справі обставини, апеляційна скарга ДП "Завод 410 ЦА" підлягає задоволенню частково. Рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права необхідно скасувати в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 83 000,00 грн з покладенням судових витрат на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судові витрати.

11.05.2021 через відділ забезпечення автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 8 000, 00 грн зазначених витрат.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 8000,00 грн, позивачем було долучено до матеріалів справи копію Акту №ОУ-0000082 приймання-передачі від 05.05.2021, складеного між ТОВ "Промелектроніка" та адвокатським бюро "Сергія Жечева", з якого вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг становить 8000,00 грн (підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/18825/20 - 5000,00 грн та участь у судовому засіданні від 22.06.2021 у справі №910/18825/20 - 3000,00 грн).

В розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту) зазначено, що адвокатом були надані наступні послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/18825/20 - 5000,00 грн, участь представника у судовому засіданні 22.06.2021 у справі №910/18825/20 - 3000,00 грн.

Судом встановлено, що на підставі виставленого адвокатським бюро рахунку-фактури №СФ-0000082 від 05.05.2021 на суму 8000,00 грн позивачем 05.05.2021 були сплачені на користь адвокатського бюро грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8061 від 05.05.2021 (призначення платежу - за надання правової допомоги згідно з рахунком №82 від 05.05.2021, Акт №82 від 05.05.2021, справа №910/18825/20, Без ПДВ.

Суд зазначає, що аналіз норм ч. 4 ст. 126 ГПК України, а також ст. 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Зважаючи на викладене, дослідивши подані позивачем докази, з огляду на ціну позову та заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також час, витрачений адвокатом на такі послуги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат відповідає, як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 року у справі №923/567/17.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на висновок апеляційного господарського суду про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і часткового задоволення апеляційної скарги ДП "Завод 410 ЦА", витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/18825/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/18825/20 скасувати в частині стягнення з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" 83 000,00 грн штрафу, 1245,00 грн судового збору та 817,36 грн витрат на правову допомогу у суді першої інстанції.

3. В цій частині прийняти нове рішення яким в позові відмовити.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі №910/18825/20 залишити без змін.

5. Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (код 01128297; 03151, м. Київ-151, Повітрофлотський проспект, 94) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (код 24510970; 69002, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5021) 7 539,51 грн витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (код 24510970; 69002, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5021) на користь Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (код 01128297; 03151, м. Київ-151, Повітрофлотський проспект, 94) 1 867,50 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. Доручити місцевому господарському суду видати накази на виконання даної постанови апеляційного господарського суду із зазначенням необхідних реквізитів.

8. Матеріали справи №910/18825/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.06.2021.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко