ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
25.06.2021 Справа № 905/1129/21
про видачу судового наказу, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьке пуско-налагоджувальне управління» грошової заборгованості за користування тепловою енергією у розмірі 25 265,23 гривень.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.
Частиною 1, 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Згідно зі статтею 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Положеннями статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьке пуско-налагоджувальне управління» грошових зобов`язань за договором №470 від 29.09.2008 в частині оплати наданої та прийнятої теплової енергії у період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року.
В якості доказів представлено суду у копіях: договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №470 від 29.09.2008 з додатком №2 (Перелік об`єктів та обсяги постачання теплової енергії), акти-рахунки у період з жовтня 2019 по квітень 2020 та у період з вересня 2020 по квітень 2021 з доказами відправлення останніх.
Суд розглянувши заяву про видачу судового наказу відмовляє у його видачі з огляду на наступне.
За умовами п.1.1. договору Теплопостачальна організація (Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», стягувач) зобов`язується постачати теплову енергію Споживачу (Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьке пуско-налагоджувальне управління», боржник) до точки продажу (або до точки розподілу у разі відсутності вузлів обліку) теплової енергії згідно Додтку №1 «Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін», що є невід`ємною частиною цього Договору, а Споживач зобов`язується приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки та на умовах передбачених цим Договором.
Розділ 6 Договору встановлює порядок розрахунків наданих послуг. Пунктом 6.1 Договору встановлено, що Споживач здійснює розрахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання Споживачем акту-рахунку за умовами цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Теплопостачальної організації».
Пунктом 3.2.25 Договору передбачено, що протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду споживач має отримати в Теплопостачальній організації акти-рахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником Споживача акту-рахунку Теплопостачальна організація надсилає акт-рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим Споживачем на третю добу з моменту його надсилання.
При досліджені документів доданих до матеріалів заяви у якості доказів відправлення актів-рахунків на адресу боржника судом виявлено:
- за період з жовтня 2019 по квітень 2020 фіскальні чеки та згруповані поштові відправлення, з яких вбачається здійснення відправлення боржнику на адресу: АДРЕСА_1 ;
Крім того, у якості доказу відправлення акта-рахунку за листопад 2020 на адресу боржника виявлено лише фіскальний чек.
Таким чином, додані заявником фіскальні чеки та згруповані поштові відправлення не визнаються судом належними доказами відправлення на адресу боржника актів-рахунків у період з жовтня 2019 по квітень 2020 та у період з вересня 2020 по квітень 2021.
Враховуючи, що заявником не надано суду доказів направлення/ вручення боржнику актів-рахунків за спірний період, з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України), адже саме з цього моменту виникає в останнього зобов`язання з оплати наданих послуг за умовами договору.
Крім того, частинами 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п. 5.27 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Судом встановлено, що додані до заяви про видачу наказу документи засвідчені ОСОБА_1 , однак належних доказів на підтвердження повноважень зазначеної особи на вчинення дій від імені ТОВ «Краматорськтеплоенерго» заявником не надано, в зв`язку з чим, додані до заяви додатки не можуть вважатись належними доказами в розумінні ст.91 Господарського процесуального кодексу України
Відтак, вказані документи не можуть вважатись належними доказами в розумінні ст.91 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.152 ГПК України.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153, 153 ГПК України).
Керуючись ст.148, п.п. 3, 4 ч. 3 ст.150, п.8 ч.1 ст.152, ст.ст.153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьке пуско-налагоджувальне управління» грошової заборгованості за користування тепловою енергією у розмірі 25 265,23 гривень.
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 25.06.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова