РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021Справа № 910/5183/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" м. Києва

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 14547,03 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що протягом жовтня-листопада 2020 року відповідач здійснював перевезення належних йому залізничних вагонів:

- №№ 63485080 зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве (код станції 460005) до станції Грекувата (код станції 457407);

- 61606828 зі станції відправлення Роя (код станції 481001) до станції Миколаївка-Донецька (код станції 455204);

- 56166630 зі станції відправлення Кривий Торець (код станції 491003) до станції Ароматна (код станції 454606).

Під час курсування указаних вагонів було виявлено їх розукомплектування, а саме розобладнання ручного стояночного гальма.

Про вказане розукомплектування залізничних вагонів він повідомив відповідача належним чином та просив скласти комерційний акт, який складений та наданий йому не був.

Також вказував, що розукомплектовані вагони необхідні йому для використання у господарській діяльності, у зв`язку з чим ним були понесені витрати у розмірі 14547,03 грн., що становлять суму оплати на користь Закритого акціонерного товариства ВТФ "Трансмашекспорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранспневматика", Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський ВРЗ" за договорами купівлі-продажу № 495 від 14 березня 2018 р., поставки відповідно №№ 59/14 від 10 лютого 2014 р., 710/16 від 1 листопада 2016 р., які виготовили та передали йому запасні частини до залізничних вагонів вартістю 10377,62 грн., суму оплати на користь структурних підрозділів "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол", "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська", "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", які виконали роботи вартістю 1766,53 грн. по встановленню придбаних деталей.

Крім того, з вини відповідача йому заподіяні збитки у вигляді витрат про сплаті провізної плати за транспортування розукомплектованих вагонів до місця їх ремонту у розмірі 2402,88 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив на підставі ст. 225 ГК України, ст. 924, 1166 ЦК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 14547,03 грн. збитків у розмірі вартості придбаних та встановлених деталей на залізничні вагони, збереження яких відповідач не забезпечив, витрат на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту, а також понесені по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, недоведеність факту заподіяння позивачу збитків у заявленому розмірі. Вказував, що у позивача відсутнє право на пред`явлення до нього позову, оскільки таке право у разі пошкодження вантажу має лише одержувач цього вантажу. При цьому, зазначав, що позивач не є ані вантажовідправником, ані вантажоодержувачем, тому він не є стороною договору, а відтак у нього відсутня відповідальність перед позивачем за збереження вантажу. Також вказував, що комерційний акт складається у випадку розкрадання саме вантажу, а не рухомого складу (вагону).

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у т.ч. на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що протягом жовтня-листопада 2020 року відповідач здійснював перевезення належних позивачу залізних вагонів №№ 63485080 зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве (код станції 460005) до станції Грекувата (код станції 457407), 61606828 зі станції відправлення Роя (код станції 481001) до станції Миколаївка -Донецька (код станції 455204), 56166630 зі станції відправлення Кривий Торець (код станції 491003) до станції Ароматна (код станції 454606).

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними №№ 46980272 (46977419), 51542033 , 51656007.

Статтею 8 Статуту передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29 січня 2015 р. (далі-Правила), власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Відповідно п. 5.4 Правил перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" № 01-8/91 від 29 листопада 2007 р., порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати,мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23 березня 2017 р. у справі № 904/4195/16, від 17 січня 2017 у справі № 904/3013/16.

Згідно з п. 3.4 Правил власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 63485080, 61606828, 56166630 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Також встановлено, що під час курсування указаних вагонів було виявлено їх розукомплектування, а саме разобладання ручного стояночного гальма.

Це підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, наявним у справі актами №№ 1290 (259) від 26 листопада 2020 р., 929/255 від 25 листопада 2020 р., 951/255 від 30 листопада 2020 р., повідомленнями про приймання вантажних вагонів за формою ВУ-36М №№ 0175 від 12 листопада 2020 р., 5925 від 17 листопада 2020 р., 828 від 23 листопада 2020 р., повідомленнями за формою ВУ-23М №№ 4529 від 12 жовтня 2020 р., 6059 від 6 листопада 2020 р., 642 від 16 листопада 2020 р.

Листами №№ 8018/ДВ, 8019/ДВ від 3 грудня 2020 р., 8140/ДВ, 8113/ДВ, 8114/ДВ від 7 грудня 2020 р., 8141/ДВ від 7 грудня 2020 р. позивач повідомив структурні підрозділи "Запорізька дирекція залізничних перевезень", "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве", "Дніпровська дирекція залізничних перевезень", "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" про виявлене розукомплектування залізничних вагонів та просив скласти комерційні акти про розукомплектування (викрадення/відсутність) деталей з вагонів.

Комерційні акти щодо розукомплектування цих вагонів складені не були.

У зв`язку з відмовою у складенні актів на ім`я начальників структурних підрозділів "Запорізька дирекція залізничних перевезень", "Служба вагонного господарства", "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" позивачем були подані скарги №№ 8798/ДЗ, 8799/ДЗ, 8802/ДВ, 8803/ДВ, 8800/ДВ, 8801/ДВ від 30 грудня 2020 р., відповідь на які одержано не було.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25 лютого 1999 р., пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З метою подальшого використання залізничних вагонів №№ 63485080, 61606828, 56166630 позивачем із Закритим акціонерним товариством ВТФ "Трансмашекспорт" був укладений контракт купівлі-продажу № 495 від 14 березня 2018 р., Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранспневматика" договір поставки № 59/14 від 10 лютого 2014 р., Товариством з додатковою відповідальністю "Попаснянський ВРЗ" договір поставки № 710/16 від 1 листопада 2016 р., згідно з якими позивач придбав 1 шт. магістральну частину 483А.010-01, 1 шт. авторежим 265А-1, 2 шт. балочки опорні 100.41.030-0СБ на загальну суму 10377,62 грн.

Виконання робіт щодо встановлення придбаних деталей на розкомплектовані вагони було здійснено у структурних підрозділах "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол", "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська", "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Вартість указаних робіт склала 1766,53 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів, видаткових накладних № 51 від 22 січня 2020 р., платіжних доручень №№ 976 від 7 лютого 2020 р., 68 від 8 січня 2020 р., 493 від 21 січня 2020 р., 8988 від 18 вересня 2020 р., 10198 від 28 жовтня 2020 р., 9390 від 30 вересня 2020 р., актів за надані послуги №№ 951/255, 929/255 від 19 лютого 2020 р., виконаних робіт № 1290(259) від 19 лютого 2020 р., актів використання запчастин від 25, 26 листопада 2020 р., калькуляцій, рахунків.

У зв`язку з переадресацією розукомплектованих вагонів до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" для здійснення їх ремонту позивачем понесені витрати у розмірі 2402,88 грн.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявною у матеріалах справи копією особового рахунку № НОМЕР_1 за листопад 2020 р., переліком відправлень № 20201112 від 12 листопада 2020 р.

Оскільки несення позивачем витрат у заявленому розмірі зумовлене неправомірною поведінкою відповідача, який не забезпечив схоронність та допустив розукомплектування вагонів під час їх перевезення, така поведінка відповідача є винною, то він зобов`язаний відшкодувати заподіяні позивачу збитки.

Доказів відшкодування відповідачем заявлених до стягнення збитків суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 924, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України підлягає стягненню 14547,03 грн. збитків (10377,62 грн +1766,53 грн +2402,88 грн).

Доводи відповідача про недоведеність факту заподіяння позивачу збитків у заявленому розмірі необґрунтовані, оскільки суперечать зібраним доказам та встановленим судом обставинам.

Посилання на відсутність вини у заподіянні позивачеві збитків суперечать встановленому законодавством обов`язку перевізника забезпечувати схоронність прийнятого до перевезення вантажу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А, код 30600592) 14547,03 грн. збитків, 2270 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар