РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2021Справа № 910/11327/20

Господарський суд м. Києва у складі:

судді - Бондаренко-Легких Г. П.

за участю секретаря - Степов`юк С. О.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ 150, 03150)

про зміну умов договору

За участі представників сторін:

Від позивача Трубаков Є.О., адвокат, довіреність № 50/016-юр від 28.12.2020;

Від відповідача Дюговський О.С., самопредставництво на підставі наказу 40/ас від 18.05.2020

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДНІПРОАЗОТ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зміну умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (в редакції, що оприлюднено 31.05.2020, та яка вводиться в дію 01.07.2020) від 25.02.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не згодний з певними (перелік наведений в позовній заяві) умовами публічного договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (в редакції, що оприлюднено 31.05.2020, та яка вводиться в дію з 01.07.2020) від 25.02.2020 та вважає, що такі умови є протиправним порушенням законних прав та інтересів замовників, не відповідають принципу диспозитивності сторін та спрямовані тільки на задоволення інтересів перевізника, який є монополістом на ринку залізничних перевезень.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд внести зміни до умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (в редакції, що оприлюднено 31.05.2020, та яка вводиться в дію 01.07.2020) від 25.02.2020, що підтверджується повідомленням про укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №м 45-05761620/2020-0003 від 01.07.2020. Також просить покласти на відповідача обов`язок відшкодування судового збору.

10.08.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 10.09.2020.

04.09.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з огляду їх необґрунтованість та безпідставність.

07.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

09.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з нестачею часу для подання відповіді на відзив.

В судовому засіданні 10.09.2020 суд на місці ухвалив продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відклав підготовче засідання на 27.10.2020, про що зазначено в протоколі відповідного судового засідання.

25.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримав свої позовні вимоги та просив внести зміни до умов договору.

У судовому засіданні 27.10.2020, за участі представників сторін, суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.11.2020, що відображено в протоколі відповідного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 повідомлено учасників справи про перенесення судового засідання, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, на 01.12.2020.

В судовому засіданні 01.12.2020 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 12.01.2021.

12.01.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. 12.01.2021 від відповідача також надійшли пояснення у справі.

У судовому засіданні 12.01.2021 суд, на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України, оголосив перерву у судовому засіданні по суті справи на 16.02.2021.

15.02.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та внести зміни до умов договору.

У судовому засіданні 16.02.2021 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 02.03.2021, про що було зазначено у протоколі відповідного судового засідання.

У судовому засіданні 02.03.2021 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 13.04.2021.

У судовому засіданні 13.04.2021 суд на місці ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні на 13.05.2021, та ухвалив наступне судове засідання розпочати із стадії дослідження доказів.

У судове засідання 13.05.2021 прибули представники сторін, дали суду усні пояснення по суті спору в судових дебатах, позивач, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін по суті спору, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог і заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази Суд

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Між Акціонерним товариством "ДНІПРОАЗОТ" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" 01.07.2020 було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (далі за текстом - договір). Факт укладення зазначеного договору підтверджується повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-05761620/2020-0003 від 01.07.2020.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг 9послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору наведені визначення вживаються в договорі у такому значенні:

Власний вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі;

Вагон залізниці іншої держави - вагон який належить залізниці іншої держави та наданий перевізнику для його використання у відповідності до окремих договорів та угод;

Вагон замовника - вантажний вагон, крім власного вагона перевізника і вагона залізниці іншої держави, яким замовник володіє на праві власності або інший правовій підставі, або власний вагон іншого оператора (крім перевізника), наданий замовнику для організації перевезень;

ЕПД - електронний перевізний документ;

Інструкція на повернення вагонів - порядок заповнення окремих граф перевізного документу при поверненні порожнього власного вагону перевізника на територію України, розміщений на сайті: http://uz-cargo.com/;

Маршрутна відправка - партія вантажу за однією накладною, яка відповідає ваговій нормі та/або кількості вагонів у поїзді, що встановлені перевізником;

Маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;

Перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послугу у передбаченому договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно;

Первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші;

Послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику згідно з договором (додатків до нього), у т.ч. на підставі окремої заявки замовника;

Розрахункові документи - документи, що відображають розрахунки між сторонами та формуються на підставі первинних документів.

Згідно з п. 1.5. - 1.10 договору, договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та п. 9.4. договору та законодавства (п.1.5.).

Договір з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладання на веб - сайті : http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (п. 1.6.).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняти в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилася та згодна з усіма умовами договору (п.1.7.).

Умови договору, що потребують визначення окремих параметрів їх надання (окрему станцію надання послуг, ін.) набувають сили і застосовуються у відносинах сторін шляхом надання перевізником пропозиції укласти такі додаткові умови до договору (оферти), прийняття пропозиції (акцепту) замовником та підтвердження її прийняття перевізником з підтвердженням таких умов надання послуг. Приймаючи пропозицію отримання послуг на умовах, що потребують визначення окремих параметрів їх надання, замовник засвідчує, що ознайомився та згоден з такими умовами (п.1.8.).

Перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП:

або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення;

або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником. До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір (п. 1.9).

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. договору.

В п. 2.1. договору сторони визначили обов`язки замовника, в тому числі, такі: Відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема, з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.5.).

У строки, встановлені розд. 4 договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості.

Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (п.2.1.7).

Відповідно до п. 2.1.13.4.договору при перевезенні вантажів у власних вагонах перевізника за межі України замовник зобов`язаний, зокрема, для забезпечення передачі порожніх власних вагонів перевізника в країни СНД, Балтії та Грузії для навантаження, замовник направляє перевізнику заявки, в яких вказується кількість та рід рухомого складу, одержувач вагонів, станція навантаження, прикордонний перехід, платник. Подача вагонів здійснюється, з оплатою за рахунок замовника: 1) провізних платежів, що відображені в перевізному документі на подачу порожнього вагону під навантаження; 2) плати за використання власного вагону перевізника за межами України; 3) плати за «надання власних вагонів перевізника під навантаження на території інших держав» плати за додатком 1 -1 до договору. Подача вагонів здійснюється з вихідних прикордонних передавальних станцій України.

В п. 2.3. договору сторони визначили обов`язки перевізника, в тому числі, такі: розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (далі - замовлення на перевезення вантажів) (п. 2.3.1.).

Приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та збірнику тарифів (п.2.3.2).

Надавати власні вагони перевізника в технічно справному стані для виконання вантажних операцій замовником (п. 2.3.7.).

Запобігати пошкодженню вагонів та забезпечувати їх експлуатацію відповідно до Міждержавного стандарту ДСТУ ГОСТ 22235:2015 Вагони вантажні магістральних залізничних доріг колії 1520 мм. Загальні вимоги щодо забезпечення збереження під час завантажувально - розвантажувальних та маневрових робіт (ГОСТ 22235-2010, IDT) та Правил перевезення вантажів (п. 2.3.12).

Відповідно до п. 2.4.1. договору, перевізник вправі відмовити в наданні та/або призупинити надання послуг відповідно до узгодженого плану перевезень у випадку оголошення заборон або обмежень на перевезення вантажу на/з станції, за зазначені в планах. При цьому перевізник не несе відповідальності за ненадання послуг.

Відповідно до п. 2.4.4. договору перевізник має право отримати від замовника відшкодування збитків (витрат) передбачених п. 2.1.11 договору, відшкодування вартості вагону, якщо останній не повернуто з під`їзної колії або на територію України у продовж 6 місяців від дня перетину кордону України.

Згідно із п. 3.2.1. договору 3.2.1. розмір плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається в наступному порядку:

При перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) за нормативний термін доставки за такими формулами:

В= Вван+Впор;

Вван = Спл х (Тван + Тдод);

Впор = Спл х (Тпор + Тдод), де

Вван - плата за використання власного вагону перевізника під час перевезення вантажу, грн. / вагон.;

Впор - плата за використання власного вагону перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн. / вагон.;

Тван - нормативна кількість діб у вантажному рейсі;

Тпор - нормативна кількість діб у порожньому рейсі;

Тдод - кількість діб відповідно до ст. 24 СМГС або п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086 (далі - Правила обчислення термінів доставки). Тдод може не застосовуватися за рішенням перевізника. Інформація про застосування Тдод зазначається у додатку 1-2 до договору.

Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу, грн /вагон за добу, зазначена в додатку 1-2 до договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення.

Нормативна кількість діб використання власного вагону перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами:

Тван = Lван/Vдост;

Tпор = Lван х Kпп/Vдост, де

Lван - тарифна відстань перевезення вантажу, км;

Vдост - нормативна кількість кілометрів за одну добу (км/добу):

1) до 30.09.2020 включно - відповідно до п. 1 Правил обчислення термінів доставки (при цьому 320 км/добу застосовується для маршрутних відправок в значені, визначеному договором), або, у випадку здійснення перевезень, оформлених накладною СМГС ЦІМ/СМГС), відповідно до параграфів 1 та 2 ст. 24 СМГС.

2) з 01.10.2020 включно - відповідно до п. 1 Правил обчислення термінів доставки (при цьому 320 км/добу застосовується для маршрутного поїзда в значені, визначеному договором) незалежно від виду сполучення.

У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної;

Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу, зазначено у додатку 1-2 до договору.

В п. 3.2. договору сторонами було погоджено, що замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника (крім транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад), які складаються з:

1) плати за перевезення (провізної плати) навантаженого власного вагону перевізника та інших платежів, які визначаються за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника:

2) компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 1-2 до договору. У випадку оформлення відправки вантажу на експорт сплачуються додаткові збори, передбачені п. 5, 7 розд. III Збірника тарифів, окремо для завантаженого та порожнього вагонів;

3) плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) за нормативний термін доставки.

У разі використання з 01.10.2020 власного вагону перевізника після «подвійних операцій», передбачених Правилами користування вагонами, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника та плата за використання масного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів у порожньому рейсі не нараховується.

Відповідно 3.4.договору, замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях не загального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

В п. 3.4.1.договору сторони визначили, що розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється:

1) до 30.09.2020 включно - у розмірі визначеному в розділі V Збірника тарифів як для вагонів перевізника;

2) з 01.10.2020 включно - відповідно п. 3.4.2. договору.

В п. 3.4.2. договору сторони визначили, що плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою:

Пвик= (Спл/24) х tгод х Км, де

Пвик - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного вагонів;

Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного власних вагонів перевізника, грн/вагон за добу визначена в додатку 1-2 до договору;

24 - кількість годин у добі;

tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів.

Км - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутної відправки. Коефіцієнт встановлюються перевізником та зазначається в додатку 1-2 договору.

Відповідно до п. 3.5. договору розмір (ставки) плати за послуги, що виконуються за вільними тарифами та перелік яких наведено у додатках 1-1 - 1-3 до договору, визначається перевізником в порядку передбаченому договором.

Згідно з п. 4.4. договору по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних;

- суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами;

- плати за використання власних вагонів перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях;

- штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень, тощо;

- пені.

Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору. У виписці відображаються дати утворення, розміри заборгованості та нарахована пеня.

В п. 4.10. договору сторони визначили, що за необхідності на вимогу замовника або перевізника проводиться звіряння розрахунків між ними, результати якої оформлюються актом звіряння взаємних розрахунків. Із замовником - нерезидентом акт звіряння взаємних розрахунків проводиться в національній валюті України та в іноземній валюті. Звіряння розрахунків проводиться не рідше одного разу на рік. Підписання сторонами акту звіряння розрахунків не позбавляє перевізника права на донарахування та стягнення коштів за не врахованими раніше грошовими вимогами за наявності для цього достатніх підстав.

Відповідно до п. 5.1. договору у випадку відсутності або недостатності на особовому рахунку замовника коштів, у розмірі необхідному для оплати провізних та інших платежів, додаткових послуг, перевізник має право припинити надання послуг за договором, у т.ч., приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно ст. 62 Статуту залізниць України з одночасним віднесенням відповідальності на замовника за затримку вагонів і контейнерів та зберігання вантажу. При наявності заборгованості перевізник має право, відповідно до ст. 51, 62 Статуту залізниць України затримати видачу вантажу, що надійшов, і реалізувати його для покриття заборгованості.

Відповідно до п. 5.2. договору, у випадку виникнення заборгованості за договором замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

За наявності заборгованості, із перерахованих замовником грошових коштів за договором у першу чергу погашається пеня, у другу чергу - основна сума боргу, а залишок коштів зараховується як попередня оплата.

Моментом виникнення заборгованості у замовника є дата відображення на особовому рахунку замовника вартості фактично наданих перевізником послуг за договором та/або дата здійснення коригування плати, передбачених договором, за умови відсутності грошових коштів на особовому рахунку замовника в розмірі достатньому для їх оплати.

Згідно з п. 6.4. договору виникнення обставин непереборної сили не є підставою для відмови замовника від сплати за послуги, надані до виникнення вказаних обставин.

В п. 7.4. договору сторони визначили, що у випадку задоволення грошових вимог (претензій) замовника, перевізник має право відобразити відповідні грошові суми на особовому рахунку замовника в якості попередньої оплати.

Належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів на нього.

В п. 9.2. договору сторони визначили, що укладенням договору сторони визнають припинення попередньо укладених договорів про надання послуг, але не раніше дати введення договору в дію відповідно до п. 12.1. договору.

Відповідно до п. 9.3. договору сторони узгодили пропозиції замовників до договору направляються перевізнику на адресу філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця»: 03038, Україна, м. Київ, вул. Федорова, б. 32. Такі пропозиції має бути викладено в формі таблиці з виділенням запропонованих змін.

Пропозиції замовників до договору враховуються при внесенні перевізником змін до його умов одночасно для всіх замовників відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, ст. 633 та 915 Цивільного кодексу України.

Незгода замовника з відхиленням перевізником його пропозицій до договору може бути підставою для розгляду судом вимог замовника про внесення змін в договір в порядку ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, що можуть бути заявлені не пізніше 30-ти днів від дня фактичного відхилення перевізником пропозицій замовника.

Внесенню змін до договору передує їх попереднє опублікування для надання можливості замовникам подати пропозиції перевізнику. Зміна розміру провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин не потребує попереднього оприлюднення проекту таких змін, у випадку якщо раніше перевізником було оприлюднено порядок визначення таких ставок, коефіцієнтів, та інших розрахункових величин.

Згідно з п. 9.4. договору зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-carao.com/, з накладенням КЕП.

Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення.

Зміни до договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до договору. В окремих випадках, за заявою замовника допускається вступ в дію змін до договору раніше, ніж визначено вище.

Якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку передбаченому п. 9.3. договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним.

Замовлення та/або отримання послуг та/або їх оплата за договором засвідчує повну згоду замовника з договором та змінами до нього.

Згідно із п. 10.3. договору документи направлені перевізником замовнику для підписання і не підписанні останнім (у т.ч. з внесеними зауваженнями але не підписаними) вважаються беззаперечно прийнятими та погодженими замовником у строк встановлений нормативно-правовими актами або договором, а якщо інше не встановлено, то після спливу 15 календарних днів з дня їх направлення окрім випадків надання до них заперечень замовником в такий строк. Такі строки починають свій перебіг з дня направлення перевізником документів замовнику, у т.ч. автоматизованими системами перевізника і із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу користувача. Цей пункт не стосується порядку укладання та внесення змін до договору, визначених в розд. 9 договору.

В п. 12 договору сторони визначили його умови щодо строку дії договору. Так, договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п.12.1).

Договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою сторін; за ініціативи однієї з сторін, ініціатива перевізника про припинення договору має бути мотивованою; з підстав визначених законодавством (п.12.2.).

З ініціативи однієї з сторін договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній стороні відповідного повідомлення, але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг (п.12.3.).

Дію додаткових умов до договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією стороною іншій стороні повідомлення про їх припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення стороною, що ініціювала припинення (п.12.4.).

Перевізник може припинити договір в цілому з замовниками оприлюднивши відповідне повідомлення на власному веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням на нього кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (п.12.5).

До укладення договору позивач звертався до відповідача із зауваженнями та пропозиціями щодо внесення змін до договору. Зокрема, 12.06.2020 позивач листом за вих. № 1106/01-06 направив відповідачу підписаний з боку позивача договір з протоколом розбіжностей до нього. Проте відповідач відхилив пропозиції позивача листом вих.. № ЦТЛ-19/1071 від 22.06.2020.

З огляду на відхилення відповідачем пропозицій позивача, у позивача, на його думку, наявне право, відповідно до положень п. 9.3. договору та ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, звернутися до суду з вимогами про внесення змін в договір. Позивач, зазначає, що не згоден з умовами договору та вважає, що певні умови є протиправним порушенням законних прав та інтересів замовників, не відповідають принципу диспозитивності сторін та спрямовані тільки на задоволення інтересів перевізника, який є монополістом на ринку залізничних перевезень.

II. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача до відповідача про внесення змін до умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020, укладеного між ними 01.07.2020, що підтверджується повідомленням про укладення Договору про надання з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-05761620/2020-0003 від 01.07.2020.

В прохальній частині позову позивач просить суд:

- по тексту договору замінити термін "власний вагон перевізника" на термін вагон перевізника";

- шостий абзац пункту 1.3 договору викласти в наступній редакції: маршрутна відправка - партія вантажу за однією або декількома накладними, яка відповідає ваговій нормі та/або кількості вагонів у поїзді, що встановлені перевізником;

- пункти 1.5.- 1.9 договору виключити;

- пункт 1.10. договору викласти в наступній редакції: « 1.10. Договір набирає чинності і є укладеним з моменту підписання його обома сторонами та діє протягом одного року. По закінченню вказаного строку, якщо одна із сторін не заявить про припинення договірних відносин, договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах»;

- підпункт 2.1.5 п. 2.1 договору викласти в наступній редакції: « 2.1.5. Відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника. Оплата вказаних витрат здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника на підставі підписаних без зауважень замовником відповідних документів, оформлених станцією затримки»;

- підпункт 2.1.7 п. 2.1 договору викласти в наступній редакції: « 2.1.7. У строки, встановлені розд. 4 Договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості.

Підписувати не пізніше чотирьох календарних днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше чотирьох календарних днів від такої його вимоги»;

- підпункт 2.1.13.4 п. 2.1 договору викласти в наступній редакції: « 2.1.13.4. Для забезпечення передачі порожніх власних вагонів перевізника в країни СНД, Балтїї та Грузії для навантаження замовник направляє перевізнику заявки, в яких вказується кількість та рід рухомого складу, отримувач вагонів, станція навантаження, прикордонний перехід, платник. Подача вагонів здійснюється, з оплатою за рахунок замовника:

1)провізних платежів, що відображені в перевізному документі на подачу порожнього вагону під навантаження;

2) плати за використання власного вагону перевізника за межами України.

Подача вагонів здійснюється з вихідних прикордонних передавальних станцій України»;

- підпункт 2.1.13.8 п. 2.1 договору викласти в наступній редакції: « 2.1.13.8. Після проведення ремонту за межами України, замовник зобов`язаний здійснити оформлення необхідних документів для повернення вагонів в країну власницю»;

- підпункт 2.3.1 п. 2.3 договору викласти в наступній редакції: « 2.3.1. Розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (далі - замовлення на перевезення вантажів).

Узгоджувати надані замовником замовлення на перевезення вантажів у вагонах замовника.

Узгоджувати надані замовником замовлення на перевезення вантажів у власних вагонах перевізника»;

- підпункт 2.3.2 п. 2.3 договору викласти в наступній редакції: « 2.3.2 Приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та збірнику тарифів»;

- підпункт 2.3.7 п. 2.3 договору викласти в наступній редакції: « 2.3.7. Надавати власні вагони перевізника в технічно справному та комерційно придатному стані для виконання вантажних операцій замовником»;

- підпункт 2.3.12 п. 2.3 договору викласти в наступній редакції: « 2.3.12. Запобігати пошкодженню вагонів та забезпечувати їх експлуатацію відповідно до Міждержавного стандарту ДСТУ ГОСТ 22235:2015 Вагони вантажні магістральних залізничних доріг колії 1 520 мм. Загальні вимоги щодо забезпечення збереження під час завантажувально-розвантажувальних та маневрових робіт (ГОСТ 22235-2010, IDT) та Правил перевезення вантажів.

При пошкодженні вагонів замовника, їх вузлів і деталей, внаслідок дій або бездіяльності перевізника, на коліях загального і незагального користування за межами України перевізник зобов`язаний організувати ремонт пошкодженого вагону за власний рахунок та сплатити: - витрати на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до (із) місця проведення підготовки до ремонту, до місця ремонту, в розмірі: провізної плати; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених (або) пошкоджених частин (вузлів і деталей); - вартість підготовки до ремонту; - витрати на перевезення вагонів із місця здійснення ремонту на залізничну станцію, зазначену Замовником; - витрати на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані; - всі митні та інші витрати, що виникли у зв`язку з пошкодженням вагону, його вузлів та деталей. Визначення ремонтопридатності та обсягу відновлення вагонів здійснюється спеціалізованими підприємствами. У випадку пошкодження власних вагонів Замовника, їх вузлів і деталей внаслідок дій або бездіяльності Перевізника, на коліях загального і не загального користування в межах України розрахунок розміру збитку за пошкодження вантажних вагонів здійснюється згідно розд. IV Правил користування вагонами. У випадку втрати, неповернення упродовж 6 місяців (у т.ч. із-за кордону) або пошкодження власних вагонів Замовника до стану, що не підлягає ремонту, внаслідок дій або бездіяльності Перевізника, на коліях загального і не загального користування, Перевізник зобов`язаний надати Замовнику відповідний вагон або відшкодувати його вартість, визначену згідно Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116»;

- доповнити п. 2.3 договору пп. 2.3.13 в наступній редакції: « 2.3.13.Перевізник забезпечує збереження вантажу від станції відправника до станції призначення. В разі втрати вантажу зазначеного в залізничній накладній, перевізник компенсує вартість втраченого вантажу згідно Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 та компенсує витрати відправника на організацію і забезпечення охорони супроводу під час перевезення»;

- викласти пп. 2.4.1 п. 2.4 договору в наступній редакції: « 2.4.1. Відмовити в наданні та/або призупинити надання послуг відповідно до узгодженого плану перевезень у випадку оголошення заборон або обмежень на перевезення вантажу на/з станції, що зазначені в планах. При цьому перевізник забезпечує своєчасне надання на станцію відправки телеграму про заборону чи обмеження на перевезення вантажу, а також надає відповідне обґрунтоване письмове повідомлення на електронну адресу замовника, з вказаними причинами заборони та/або обмежень»;

- викласти пп. 2.4.4 п. 2.4 договору в наступній редакції: « 2.4.4. Отримати від замовника відшкодування збитків (витрат) передбачених п. 2.1.11. договору, відшкодування вартості вагону, якщо останній не повернуто з під`їзної колії або на територію України упродовж 6 місяців від дня перетину кордону України внаслідок дій або бездіяльності Замовника.

Перевізник має право пред`явити претензію замовнику про відшкодування вартості вагону, визначену згідно порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116, якщо останній не був повернутий на територію України упродовж 6 місяців після дати передачі вагону за межі України внаслідок дій або бездіяльності замовника, а замовник зобов`язаний сплатити таку вартість у випадку обґрунтованості вимог та наявності належним чином оформленими документами»;

- викласти абз. 5 п. 3.2 договору в наступній редакції: «У разі використання з власного вагону перевізника після "подвійних операцій", передбачених Правилами користування вагонами, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника та плата за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів у порожньому рейсі не нараховується»;

- викласти підпункт 3.2.1. п. 3.2 договору в наступній редакції: « 3.2.1. Розмір плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається згідно Збірника тарифів»;

- викласти пп. 3.4.1 п. 3.4 договору викласти в наступній редакції: « 3.4.1 Розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється у розмірі, визначеному в розділі V Збірника тарифів як для вагонів перевізника»;

- абзац 2) підпункту 3.4.1 п. 3.4 договору виключити;

- підпункт 3.4.2 п. 3.4, п. 3.5. договору виключити;

- пункт 4.4. договору викласти в наступній редакції: « 4.4. По мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних;

суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами;

плати за використання власних вагонів Перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях;

штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень, тощо;

пені, визнаної відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих та витрачених Замовником на виконання Договору.

У виписці відображаються дати утворення, розміри заборгованості та нарахована і визнана відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили пеня»;

- пункт 4.10 договору викласти в наступній редакції: « 4.10. За необхідності, на вимогу замовника або перевізника, проводиться звіряння розрахунків між ними, результати якої оформляються актом звіряння взаємних розрахунків. Із замовником - нерезидентом акт звіряння взаємних розрахунків проводиться в національній валюті України та в іноземній валюті. Звіряння розрахунків проводиться не рідше одного разу на рік»;

- пункт 5.1 договору викласти в наступній редакції: « 5.1. У випадку відсутності на особовому рахунку замовника коштів, у необхідному для оплати перевезення та інших послуг розмірі, перевізник припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно ст. 62 Статуту залізниць України з одночасним віднесенням відповідальності на замовника за затримку вагонів і контейнерів та зберігання вантажу;

- пункт 5.2 договору викласти в наступній редакції: « 5.2. У випадку виникнення заборгованості за договором замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу. Перераховані замовником кошти зараховуються перевізником згідно вказаного замовником призначення платежу. Моментом виникнення заборгованості у замовника є дата відображення на особовому рахунку замовника вартості фактично наданих перевізником послуг за договором та/або дата здійснення коригування плати, передбачених договором, за умови відсутності грошових коштів на особовому рахунку замовника;

- викласти п. 5.6 договору в наступній редакції: « 5.6.Перевізник відповідає за шкоду спричинену вантажу та/або вагонам замовника відповідно до законодавства та пункту 2.3.11. в редакції замовника»;

- доповнити договір п. 5.7 в наступній редакції: « 5.7. За несвоєчасну доставку вантажів та порожніх власних вагонів замовника перевізник сплачує штраф (неустойку) відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України та статті 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. При обчисленні нормативного та фактичного термінів доставки, а також прострочення доставки кожна неповна доба приймається з округленням до повних діб, а провізна плата за перевезення - в розмірі, яку замовник сплатив за накладною»;

- викласти п. 6.4 договору в наступній редакції: « 6.4. Виникнення обставин непереборної сили не є підставою для відмови замовника від сплати за послуги, надані до виникнення вказаних обставин. При цьому, у разі настання обставин непереборної сили, пеня відповідно до п.5.2 цього договору не нараховується»;

- викласти п. 7.4 договору в наступній редакції: « 7.4. У випадку задоволення грошових вимог (претензій) замовника, перевізник або відображає відповідні грошові суми на особовому рахунку замовника в якості попередньої оплати, або сплачує ці грошові кошти на рахунок замовника за вибором замовника;

- підпункт 25 пункту 8.2, п. 9.2., 9.3 договору виключити;

- пункт 9.4 договору викласти в наступній редакції: « 9.4.Зміни, доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони оформлені у письмовій формі, підписані представниками обох сторін та скріплені печатками обох сторін»;

- пункт 9.5 договору викласти в наступній редакції: « 9.5. Договір укладається у письмовій формі у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони»;

- пункт 10.3 договору викласти в наступній редакції: « 10.3. Документи направлені перевізником замовнику для підписання і не підписанні останнім (у т.ч. із зауваженнями) вважаються беззаперечно прийнятими, погодженими та підписаними замовником у строк встановлений нормативно-правовими актами або договором, а якщо інше не встановлено, то після спливу 15 календарних днів з дня їх отримання окрім випадків надання до них заперечень замовником в такий строк. Такі строки починають свій перебіг з дня отримання замовником документів»;

- пункт 12.1 договору викласти в наступній редакції: « 12.1 Договір діє з дня укладення та діє до його припинення. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію»;

- пункт 12.2 договору викласти в наступній редакції: « 12.2. Договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: - за згодою сторін; - з підстав визначених законодавством»;

- пункти 12.3., 12.4., 12.5. договору виключити;

- в додатку 1-1 до договору "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами" підпункти 5.1., 5.2., 5.3. пункту 5 додатку 1-1 - виключити;

- додаток 1-2 договору "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів" - виключити;

- додаток 1-7 договору "Умови надання послуги Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" - виключити.

III. Доводи позивача у справі.

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві:

(1) плата за користування вагонами перевізника під час вантажних операцій не є вільно регульованим тарифом та не може встановлюватися або змінюватися умовами договору;

(2) плата за користування вагонами перевізника повинна переглядатися тільки шляхом зміни Збірника тарифів за відповідною процедурою, чим і буде забезпечуватись захист інтересів споживачів цих послуг;

(3) плати за використання та користування власними вагонами перевізника, передбачені п. 3.2 та 3.4. договору у сукупності відповідають суті плати за користування вагонами перевізника, розміри ставок якої підлягають державному регулюванню та встановлені розділом V Збірника тарифів, і не можуть бути встановлені або змінені умовами договору;

(4) в автоматизованій системі відповідача відсутня технічна можливість оформлення однією накладною маршрутної відправки власних вагонів різних власників, що позбавляє позивача права та можливості оформлювати однією накладною маршрутну відправку на вагони різних власників, та спричиняє збільшення термінів доставки вантажу, встановлених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, та збільшує розміри провізних платежів;

(5) окрім послуг з перевезення, відповідач надає й інші супутні послуги, відповідно, укладений між сторонами договір, є змішаним договором, який поєднує в собі риси договору перевезення та договору надання послуг, а отже визнання такого договору публічним неможливо;

(6) автоматичне списання перевізником витрат, без підписання замовником відповідних розрахункових документів, є неприпустимим зловживанням з боку відповідача;

(7) у позивача та відповідача різні робочі дні, відтак, строк підписання документів слід встановити в календарних, а не робочих днях;

(8) нарахування плати за надання власник вагонів перевізника під навантаження на території інших держав не передбачено Збірником тарифів, відповідно, є необґрунтованим;

(9) відсутність в договорі умов, які б визначали обов`язок відповідача щодо узгодження замовлення на перевезення дає можливість відповідачу зловживати монопольним становищем під час розгляду відповідачем таких замовлень;

(10) доповнення умов договору зобов`язанням перевізника щодо забезпечення збереження вантажу, прийнятого до перевезення, є законним та обґрунтованим;

(11) відповідач, як сторона договору має право знати про факт прийняття відповідачем рішення про відмову в наданні та/або призупинення надання послуг у випадку оголошення заборон або обмежень на перевезення вантажу, відтак договір має містити умови щодо порядку повідомлення відповідачем позивача про оголошення відповідних заборон або обмежень;

(12) обов`язковою умовою настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність факту вчинення однією стороною правопорушення у сфері господарювання, відтак встановлення в договорі зобов`язання відповідача відшкодувати вартість вагону безумовно, на підставі претензії відповідача, суперечить чинному законодавству;

(13) при «подвійній операції» фактично відповідач не несе витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника, відповідно підстави для нарахування компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власного вагона перевізника та плати за використання власного вагону перевізника при використанні власного вагону перевізника після «подвійних операцій» до 01.10.2020 відсутні;

(14) суми пені стають безспірними платежами тільки у випадку стягнення відповідних сум пені за рішенням суду, яке набрало законної сили, до цього моменту віднесення спірних сум пені до обов`язкової оплати є безпідставним;

(15) умови договору, що підписання сторонами акту звіряння розрахунків не позбавляє відповідача права на донарахування та стягнення коштів за неврахованими раніше грошовими вимогами за наявності для цього достатніх підстав є безпідставними та необґрунтованими;

(16) ні ст. 51, ні ст. 62 Статуту залізниць України не встановлює право перевізника припинити надання послуг за договором у випадку відсутності або недостатності на особовому рахунку замовника коштів;

(17) встановлення в договорі відповідальності відповідача за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів замовника передбачене вимогам законодавства та відповідає принципам рівності та диспозитивності сторін договору;

(18) п. 6.4. договору, який врегульовує питання відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили, не містить умов щодо не нарахування штрафних санкцій, у разі настання форс - мажорних обставин;

(19) встановлення в договорі, всупереч умовам ст. 319 Цивільного кодексу України, обмеження права позивача щодо визначення способу розпорядження власними грошовими коштами є необґрунтованим та протиправним;

(20) пропозиції сторони договору щодо внесення змін до його умов підлягають оформленню у вигляді протоколу розбіжностей до договору в порядку, встановленому ст. 181 Господарського кодексу України;

(21) встановлення в договорі права відповідача в односторонньому порядку змінювати умови договору, суперечить положенням ст. 525 Цивільного кодексу України;

(22) загалом умови договору, з огляду на зайняття відповідачем монопольного становища на ринку залізничних перевезень, порушують принципи рівності та диспозитивності сторін договору;

(23) одностороння відмова від договору, в силу приписів ст. 525, 627 Цивільного кодексу України не допустима;

(24) розмір плати за подачу та збирання вагонів підлягає державному регулюванню і встановлений Розділом ІІІ Збірника тарифів, і не може бути встановлений або змінений умовами договору;

(25) укладення договору приєднання в електронний спосіб шляхом обміну листами з надзвичайно великою кількістю замовників є необґрунтованим, і у відповідача відсутні правові підстави відмовляти позивачу в укладенні договору на папері.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти доводів позивача та задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що:

(1) оскільки відповідач є одним із багатьох власників вантажних вагонів і має діяти на однакових з рештою ринкових умовах при ціноутворенні на послуги в таких вагонах, прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.02.2017 № 64 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.04.2012 № 209» і знято обмеження на шляху до дерегуляції вагонної складової залізничних перевезень;

(2) наказом Міністерства інфраструктури від 07.12.2017 № 425 внесено зміни до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, якими виведено зі сфери регулювання Збірника тарифів ціноутворення не лише рухомий парк приватних операторів як було до цього, а й власний рухомий парк державного перевізника;

(3) питання дерегуляції вагонної складової тарифів на залізничні перевезення вже досліджувалися Антимонопольним комітетом України, і останнім, порушень з боку АТ «Укрзалізниця» не виявлено;

(4) після проведення дерегуляції вагонної складової, визначення розміру плати за використання власних вагонів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів почали здійснювати на договірній основі, зокрема, між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг № 09380/ПрЗ-2018/674/18-20 від 13.02.2018;

(5) згідно з рішенням правління АТ «Укрзалізниці» від 13.02.2020 впроваджено нові умови надання послуг починаючи з 01.04.2020, та затверджено текст відповідного договору (умови договору пройшли публічне обговорення, до якого були залучені всі вантажовласники та їх основні об`єднання, Антимонопольний Комітет України та Мінінфраструктури), рішенням правління від 19.05.2020 договір викладено в новій редакції та термін впровадження договору встановлений з 01.07.2020;

(6) в редакції договору від 19.05.2020 відповідачем зроблено чимало кроків на зустріч замовникам, які позитивно сприйняті фаховою спільнотою, зокрема:

до 01.10.2020 відтерміновано введення плати за користування власними вагонами перевізника під час виконання вантажних операцій, при цьому залишено розмір плати на рівні ставок визначених Збірником тарифів для вагонів перевізника;

з 01.10.2020 для перевезень маршрутних поїздів у міжнародному сполученні при визначенні плати за використання власних вагонів перевізника буде застосовуватися нормативний термін доставки 320 км/добу, а не 200 км/добу як раніше, що зменшить розмір провізних платежів;

з 01.10.2020 при використанні власних вагонів перевізника після здвоєних операцій (навантаження одразу після вивантаження) не нараховуватиметеся компенсація порожнього рейсу;

надання послуг за малодіяльними станціями визначено в додатку до договору, який застосовуватиметься лише з ініціативи самих замовників, а плата за таку послугу не нараховуватиметься для маршрутних поїздів;

більш повно описано порядок врахування пропозицій замовників до договору, збільшено строки, в які замовники можуть підписати сформовані перевізником документи;

конкретизовано, що списання коштів замовників можливе лише за умови наявності для цього достатніх правових підстав;

встановлено дзеркальну відповідальність за подавання неочищеного власного вагону перевізника;

конкретизовано відповідальність перевізника за пошкодження вагону замовника з його вини під час перевезення;

визначено можливі причини для відмови перевізником в погодженні планів перевезення вантажів;

уніфіковано умови надання послуг з організації накопичення вагонів та перевезення спеціальних вантажів;

на звернення замовників впроваджено безоплатний контроль використання кодів платника (абонплата нараховуватиметься лише у випадку встановлення складних рівнів такого контролю);

реалізовано можливість оформлення однією накладною групи навантажених вагонів різних власників;

враховано пропозиції щодо відповідальності при затримках вагонів під час перевезення.

(7) певні умови, які діють починаючи з лютого 2018 року, залишилися без змін, зокрема, щодо застосування показника Тдод при розрахунку провізних платежів та щодо округлення неповної доби до повної при розрахунку оплачуваного часу використання власних вагонів перевізника;

(8) договір від 19.05.2020 розроблений на основі примірного договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги;

(9) частка фактичного використання вагонів відповідача менше 15% в загальному обсязі перевезень, а частка в загальному парку вагонів 49%, а робочому парку вагонів 37%, тому вантажовласники після впровадження договору і надалі матимуть можливість вільно обирати, в вагонах яких операторів замовляти перевезення;

(10) умови договір не змінюють порядок надання інфраструктурних послуг;

(11) договір, укладений сторонами, носить публічний характер, відповідно, його умови мають бути однаковими для всіх замовників послуг залізничного транспорту загального користування;

(12) укладення договору в електронній формі в повній мірі відповідає законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги»;

(13) укладання публічного договору саме як договору приєднання в електронний спосіб шляхом обміну листами відповідає вимогам закону та особливостям організації договірної роботи з надзвичайно великою кількістю замовників;

(14) чинне законодавство не вказує на необхідність державного регулювання цін на послуги з надання вагонів під навантаження (в користування), а питання змін вартості послуг, які не є об`єктом державного регулювання (за вільними тарифами) належить до компетенції правління АТ «Укрзалізниці»;

(15) державні врегульовані тарифи не встановлені на користування власних вагонів перевізника, тобто вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, має загально мережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ «власний вагон», згідно п. 1 розділу І Збірника тарифів;

(16) законність застосування вільних, а не державно регульованих тарифів до власних вагонів перевізника досліджувалася та була визнана правомірною в рішеннях Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/16155/18 та від 07.05.2019 у справі № 910/15971/18, які набрали законної сили;

(17) відсутні правові підстави застосовувати до ціноутворення на послуги з надання під навантаження (в користування) власних вагонів АТ «Укрзалізниця» державно регульовані ціни, які встановлено для інвентарних вагонів перевізника;

(18) Збірник тарифів, на який посилається позивач, розрізняє вагон перевізника, власний вагон та власний вагон перевізника;

(19) умови договору, які позивач просить змінити в повній мірі відповідають чинному законодавству, а пропозиції позивача повторюють вимоги нормативно - правових актів, які не має необхідності переносити до договору;

(20) необхідність невідкладності повернення вагону, після ремонту за межами України, на територію України обумовлена митними особливостями перебування транспортних засобів на території інших держав;

(21) безумовне погодження всіх замовлень на перевезення неможливе, з огляду на інфраструктурні обмеження для перевезень в вагонах замовника або перевізника та обмежену кількість вагонів перевізника;

(22) питання планування перевезень вичерпно регулюється Правилами планування перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за № 1030/7318, якими встановлено обов`язок розглядати замовлення на перевезення надані замовниками;

(23) АТ «Укрзалізниця» не здійснює перевезення за межами України, відповідно відсутні підстав для покладення на відповідача відповідальності за пошкодження вагонів замовників за межами України, водночас відповідальність перевізників в межах територій, на яких вони діють визначається міжнародними угодами та договорами замовників з такими іноземними перевізниками;

(24) чинними нормативно - правовими актами в повній мірі врегульовано відповідальність перевізника за збереження вагонів замовників, і відповідно відсутня необхідність повторювати умови її настання в договорі;

(25) АТ «Укрзалізниця» має право застосовувати тимчасові обмеження щодо перевезень, які стосуються напрямків перевезень (не конкретних замовників), і такі обмеження доводяться до відома одразу невизначеного кола осіб на веб - сайті перевізника https://www.uz.gov.ua/konv_zaborona/ShowPage.php;

(26) вимоги Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, розроблені для вагонів інвентарного парку, а не приватного, відповідно помилковим буде їх застосування для вагонів, що належать на праві приватної власності операторам, в т.ч. і АТ «Укрзалізниця»;

(27) підставою для сплати пені є договір, а не рішення суду, судовий захист застосовується у випадку невиконання стороною договору обов`язку зі сплати неустойки.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності та/або відсутності правових підстав для зміни договору за рішенням суду та щодо відповідності змісту п. 1.3, 1.5-1.10, 2.1.5, 2.1.7, 2.1.13.4, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.7, 2.3.12, 2.3.13, 2.4.1 2.4.4, 3.2., 4.4., 4.10, 5.1., 5.2, 5.7.6.4., 7.4., 9.2., 9.3., 10.3, 12.1, 12.2 - 12.5 договору та додатків до договору положенням чинного законодавства та щодо наявності та/або відсутності правових підстав для зміни або виключення вказаних пунктів договору та доповнення договору п. 2.3.13, 5.7., в редакції, визначеній позивачем.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи наявні в даному випадку підстави визначені ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та п. 9.3. договору для внесення змін до договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін;

- чи відповідають положення п. 1.3, 1.5-1.10, 2.1.5, 2.1.7, 2.1.13.4, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.7, 2.3.12, 2.3.13, 2.4.1 2.4.4, 3.2., 4.4., 4.10, 5.1., 5.2, 5.7.6.4., 7.4., 9.2., 9.3., 10.3, 12.1, 12.2 - 12.5 договору та додатків до договору положенням чинного законодавства.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 651 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 187 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) внормовано, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

В п. 9.3. укладеного між сторонами договору, внормовано, що незгода замовника з відхиленням перевізником його пропозицій до договору може бути підставою для розгляду судом вимог замовника про внесення змін в договір в порядку ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, що можуть бути заявлені не пізніше 30 - ти днів від дня фактичного відхилення перевізником пропозицій замовника.

Отже, положеннями договору визначено право замовника на звернення до суду з вимогами щодо зміни умов договору за рішення суду, на його вимогу, у випадку відхилення перевізником пропозицій замовника щодо змісту договору, якщо відповідний позов заявлений не пізніше тридцяти днів від дня фактичного відхилення перевізником пропозицій замовника.

Суд встановив, що 30.06.2020 позивач, як замовник, отримав від відповідача, як перевізника, лист за вих. № ЦТЛ-19/1071 від 22.06.2020 «Щодо договору з організації перевезень вантажів», в якому відповідач повідомив позивача про те, що пропозиції позивача до договору, текст якого затверджений рішенням правління від 19.05.2020, не можуть бути прийняті. Вказаний лист відповідача позивач отримав 30.06.2020, про що свідчить відповідний штамп позивача, із зазначенням вх. номеру такого листа та дати його надходження.

Також 20.07.2020 позивач отримав від відповідача лист вих. № ЦТЛ-19/1139 від 30.06.2020, в якому у відповідь на листи позивача від 11.06.2020 № 1096/01-6 та від 18.06.2020 № 007/542 щодо внесення змін в текст договору, в якому відповідач повідомив позивача про відсутність можливості здійснювати надання послуг з перевезення вантажів замовникам на різних умовах та про залишення без підписання протоколів розбіжностей до договору та до додаткової угоди про припинення договору. Вказаний лист відповідача позивач отримав 20.07.2020, про що свідчить відповідний штамп позивача, із зазначенням вх. номеру такого листа та дати його надходження.

З позовом про зміну умов договору до суду позивач звернувся 29.07.2020 (згідно дати вказаної на поштовому конверті), тобто не пізніше тридцяти днів від дня фактичного відхилення перевізником пропозицій замовника - від дати отримання листа за вих. № ЦТЛ-19/1071 від 22.06.2020 «Щодо договору з організації перевезень вантажів».

Отже, на переконання суду, в даному випадку наявні підстави визначені ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та п. 9.3. договору для розгляду судом вимог позивача до відповідача про зміну умов договору.

Укладений між сторонами договір є змішаним договором, який містить в собі елементи договору транспортного експедирування та елементи договору перевезення вантажу (надання послуг з організації перевезення та перевезення вантажів залізничним транспортом), а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 64, 65 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Закону України "Про залізничний транспорт" та Статуту залізниць України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт" залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс підприємств залізничного транспорту, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 306 Господарського кодексу України (далі з а текстом - ГК України) перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями та ін. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, інші види транспорту.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У відповідності до умов ч. 5 ст. 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. (ч. 2, 5 ст. 307 ГК України).

За приписами ч. 1ст. 914 ЦК України перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (ч. 3 ст. 307 ГК України).

Умовами ст. 915 ЦК України передбачено, що перевезення, що здійснюється юридичною особою, вважається перевезенням транспортом загального користування, якщо із закону, інших нормативно - правових актів або ліцензії, виданої цій організації, випливає, що вона має здійснювати перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти за зверненням будь-якої особи. Договір перевезення транспортом загального користування є публічним договором.

Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах.

АТ "Укрзалізниця" визначено акціонерним товариством залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Статтею 316 ГК України внормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Вказані положення кореспондуються з положеннями ст. 929 ЦК України.

Фактично, як було пояснено суду сторонами під час розгляду справи, в основному спір між ними виник щодо змісту умов договору щодо плати за використання власних вагонів перевізника та порядку її визначення, щодо наявності у відповідача права змінювати ті чи інші умови договору щодо різних споживачів та щодо правомірності укладання такого договору в електронній формі.

Так, на думку позивача, укладений між сторонами договір не можна визнавати публічним, оскільки такий договір носить змішаний характер, і врегульовує правовідносини сторін не тільки щодо перевезень залізничним транспортом, а щодо надання послуг з організації таких перевезень та інших послуг. З огляду на зазначене умови договору, укладеного між сторонами, можуть відрізнятися від умов інших договорів, які відповідач укладає з іншими замовниками.

Щодо вказаних доводів позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору, за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Суб`єкти господарювання, які забезпечують суб`єктів господарювання і не господарюючих суб`єктів послугами залізничного транспорту зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів, (ч. 6 ст. 179 ГК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники не мають права відмовляти пасажирові та відправникові вантажу у перевезенні, крім випадків, передбачених Статутом залізниць України.

Отже, за приписами ст. 633 ЦК України, ст. 22 Закону України "Про залізничний транспорт" і ч. 6 ст. 179 ГК України, залізниці, за наявності технічної можливості, не мають права відмовляти підприємствам в укладенні договорів щодо надання послуг залізничного транспорту, умови таких договорів мають бути однаковими для всіх споживачів, адже залізниця не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим, в тому числі, ціна на товари чи послуги за публічним договором встановлюється однакова для всіх споживачів таких товарів чи послуг.

Аналізуючи наведені положення ст. 633 ЦК України, суд приходить до висновку, що положення щодо публічного договору є винятком з загального принципу свободи договору, встановленого з метою захисту інтересів споживачів товарів (робіт, послуг) у певній сфері відносин (що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 3 цього ж Кодексу).

Особливістю публічного договору є рівність умов такого договору відносно всіх споживачів, за винятком тих, яким за законом надані відповідні пільги. Також суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснює публічну діяльність, не має права змінювати ті чи інші умови договору щодо різних споживачів і ставити їх таким чином у нерівне становище.

Перелік сфер, в яких може застосовуватись публічний договір, наданий в ч. 1 ст. 633 ЦК України, є приблизним і не може бути вичерпним. В той же час предметом договору можуть бути будь-які дії, які повинна вчиняти відповідна особа - підприємець за характером своєї діяльності. Тобто публічний характер інших договорів може випливати з їх суті (як у випадку з договором транспортного експедирування (надання послуг з організації перевезення).

Відповідно до вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача та вважає, що договір, укладений між сторонами, про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, відповідає ознакам публічного договору, а тому його умови мають бути однаковими для всіх замовників послуг залізничного транспорту загального користування.

З урахуванням викладеного суд відхиляє доводи позивача, що укладений між сторонами договір не можна визнавати публічним, оскільки такий договір носить змішаний характер.

Згідно доводів позивача укладення договору приєднання в електронний спосіб шляхом обміну листами з надзвичайно великою кількістю замовників є необґрунтованим, і у відповідача відсутні правові підстави відмовляти позивачу в укладенні договору на папері.

Суд не погоджується з такими доводами позивача з таких підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договір, до якого позивач просить суд внести зміни, як встановив суд, був укладений, шляхом прийняття відповідачем від позивача заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, обмін пропозицією та акцептом сторони здійснили шляхом обміну електронними документами, підписаними електронними підписами сторін. Сам договір був оприлюднений перевізником як публічна пропозиція для укладання на веб - сайті : http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Частиною 4 ст. 179 ГК України внормовано, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулює Закон України «Про електронну комерцію», який, в тому числі, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Вказаний закон визначає електронний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлений в електронній формі.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закон України «Про електронну комерцію» внормовано, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг». Стаття 5 вказаного закону визначає, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису (ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Частинами 3, 6 ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що порядок використання електронних довірчих послуг в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях державної форми власності встановлюється Кабінетом Міністрів України. Використання електронних довірчих послуг не змінює порядку вчинення правочинів, встановленого законом.

Порядок використання електронних довірчих послуг в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях державної форми власності, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 19.09.2018 N 749.

Як встановив суд текст договору в редакції від 19.05.2020, був затверджений рішенням правління відповідача, та розміщений (оприлюднений), як публічна пропозиція для укладання на веб - сайті : http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП). Відповідно, з огляду на ті обставини, що договір був укладений, шляхом прийняття відповідачем від позивача заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, вказаний договір є електронним публічним договором приєднання, що цілком відповідає положенням чинного законодавства.

Укладення договору відбулося в електронній формі, такий порядок укладання договору відповідає законам України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», такий договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, і його юридична сила не може бути заперечена через його електронну форму, а відтак, у позивача відсутні правові підстави вимагати від відповідача укладення відповідного договору в паперовій формі та правові підстави стверджувати про необґрунтованість укладення договору приєднання в електронний спосіб шляхом обміну листами з надзвичайно великою кількістю замовників.

Згідно доводів позивача плата за користування вагонами перевізника під час вантажних операцій не є вільно регульованим тарифом та не може встановлюватися або змінюватися умовами договору, і така плата повинна переглядатися тільки шляхом зміни Збірника тарифів за відповідною процедурою.

Суд не погоджується із відповідними доводами позивача з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 178 ГК України Кабінет Міністрів України може у визначених законом випадках видавати правила, обов`язкові для сторін публічного зобов`язання, в тому числі щодо встановлення або регулювання цін.

За приписами ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлення тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Розроблення тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні, у тому числі транзитом, здійснюється AT "Укрзалізниця". Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Підприємства залізничного транспорту загального користування здійснюють свою діяльність на основі поєднання принципів державного регулювання та ринкових відносин (ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт").

Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить антимонопольному законодавству (ст. 58 Статуту залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457).

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари (послуги), що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку (ст. 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення").

Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання, зокрема, фіксованих цін або граничних цін (ст. 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення").

Державна цінова політика у сфері діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, реалізується відповідно до законодавства про природні монополії та інших законів України (ст. 8 Закону України "Про ціни і ціноутворення").

У сфері користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об`єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування, предметом державного регулювання органами виконавчої влади діяльності суб`єктів природних монополій є ціни (тарифи) товари (прим.: послуги), що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій (ст. 4, 5, 8 Закону України "Про природні монополії").

Отже, чинне законодавство не вказує на необхідність державного регулювання цін на послуги з надання вагонів під навантаження (в користування), а тому питання змін вартості послуг, які не є об`єктом державного регулювання, і надаються за вільними тарифами належить до компетенції правління АТ "Укрзалізниця" відповідно до підп. 8) п. 105 та п. 106 Статуту АТ "Укрзалізниця".

В Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (в редакції, яка діяла на момент укладання договору) визначено терміни щодо визначення тарифів, які вживаються виключно для цього Збірника у таких значеннях:

вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію з ознакою в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (далі - АБД ПВ) "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами;

власний вагон - вантажний вагон, яким юридична особа (крім перевізника) або фізична особа - підприємець володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон";

власний вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

З огляду на вказане твердження позивача, що поняття «власний вагон перевізника» для позначення вантажних вагонів, якими АТ «Укрзалізниця» володіє на праві власності або іншій правовій підставі, введено відповідачем в п. 1.3. договору, з метою уникнення державного регулювання плати за користування вагонами власності перевізника та стягнення плати за таке користування за вільними нерегульованими тарифами не відповідає дійсності. Поняття «власний вагон перевізника» міститься в Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (в редакції, яка діяла на момент укладання договору), і не є новацією відповідача.

Згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (в редакції, яка діяла на момент укладання договору, п. 3 Загальних положень Тарифного керівництва № 1) державні регульовані тарифи встановлюються на:

внутрішні та міжнародні (експорт та імпорт) вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України;

охорону та супроводження вантажів, що підлягають обов`язковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті;

користування вагонами і контейнерами перевізника;

роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Отже, Збірник розрізняє окремі поняття «власний вагон перевізника» і «вагон перевізника», і визначає, що державні регульовані тарифи встановлюються на користування «вагонами перевізника», і НЕ визначає що державні регульовані тарифи встановлюються на користування «власними вагонами перевізника».

Таким чином, Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (в редакції, яка діяла на момент укладання договору) державно регульованих цін на користування власними вагонами перевізника - вантажними вагонами, якими перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що мають загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон" не встановлює.

Розрахунки за перевезення вантажів, роботи і послуги, пов`язані з ними, щодо яких не встановлені державні регульовані тарифи, проводяться за вільними тарифами, які визначаються суб`єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються за вільними тарифами, наведено в табл. 5 пункту 32 розділу II цього Збірника (п. 5 Загальних положень Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (в редакції, яка діяла на момент укладання договору).

За змістом підпункту 1.1.5 п. 1 розділу II. Правила застосування тарифів Збірника тарифів визначено, що при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної (далі - І) для вагонів перевізника та вагонної (далі - В) складових плати (тарифу). При перевезенні у власному або орендованому вагоні базовою ставкою плати є інфраструктурна складова для власних або орендованих вагонів (І вл). Під час перевезення вантажів у власних вагонах (контейнерах) перевізника плата визначається так само, як для власних вагонів (контейнерів).

Отже, для власних та орендованих вагонів Збірник тарифів регулює вартість послуг тільки в частині інфраструктурної складової плати, розмір вагонної складової плати за перевезення вантажу для власних та орендованих вагонів означений нормативний акт не регулює.

Згідно табл. 5 пункту 32 розділу II Збірника до видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними (договірними) тарифами віднесені інші послуги на прохання вантажовласників, що пов`язані з перевезенням вантажів, для яких не наведено готової плати у цьому Збірнику та перелік яких визначається ПАТ "Укрзалізниця".

Використання власних вагонів перевізника віднесено ПАТ "Укрзалізниця" до переліку послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними (договірними) тарифами, ставки яких встановлені рішенням правління, відповідна інформація розміщена на сайті відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене, суд погоджується із доводами відповідача, що державні врегульовані тарифи не встановлені на користування власних вагонів перевізника.

Законність застосування вільних, а не державно регульованих тарифів до власних вагонів перевізника, в тому числі, досліджувалась та була визнана правомірною в рішеннях Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/16155/18 та від 07.05.2019 у справі № 910/15971/18, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У вказаних судових справах відповідачем виступало Публічне акціонерне товариство «»Українська залізниця», і саме щодо нього у зазначених рішеннях судом встановлені ті обставини, що Збірник тарифів не регулює розмір вагонної складової плати за перевезення вантажу для власних та орендованих вагонів, та що договори про організацію перевезень вантажів (договір приєднання) і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін.

Таким чином, суд, дійшов висновку, що доводи позивача стосовно того, що плата за користування вагонами перевізника під час вантажних операцій не є вільно регульованим тарифом та не може встановлюватися або змінюватися умовами договору, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Збірник встановлює державно регульовані ціни на послуги з надання під навантаження (в користування) власних вагонів АТ "Укрзалізниця" для інвентарних вагонів (вагонів інвентарного парку) перевізника.

Із матеріалів справи вбачається, що Антимонопольний комітет України 26.03.2020 надав АТ "Укрзалізниця" обов`язкові для розгляду рекомендації за № 9 щодо утримання від впровадження нового договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та його доопрацювання з урахуванням зауважень та пропозицій до окремих його умов, наданих операторами ринку вантажних перевезень. Саме за результатами опрацювання Рекомендацій та зауважень і пропозицій учасників ринку, рішенням правління АТ "Укрзалізниця" (№ ц-45/44 Ком.т засідання правління АТ "Укрзалізниця" від 19.05.2020) було ухвалено нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який оприлюднено на офіційному сайті АТ "Укрзалізниця". Комітет проаналізував нову редакцію договору на предмет врахування зауважень Комітету, викладених у Рекомендаціях, та дійшов висновку, що АТ "Укрзалізниця" виконуються рекомендації Комітету щодо договору про організацію перевезення, відповідний договір приєднання не суперечить вимогам закону і не порушує інтереси замовників.

Отже, Антимонопольним комітетом України досліджувалися умови договору, укладеного між сторонами, в тому числі і питання дерегуляції вагонної складової тарифів на залізничні перевезення, і останнім, порушень з боку АТ «Укрзалізниця» не виявлено.

Таким чином, умови договору щодо плати за використання власних вагонів перевізника та порядку її визначення відповідають положенням чинного законодавства, в тому числі Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Щодо умов договору якими врегульовані питання відшкодування витрат, пов`язаних із затриманням вагонів, строків підписання актів звіряння розрахунків, узгодження замовлень на перевезення, збереження вантажу, порядку сплати пені, нарахування пені у разі настання обставин непереборної сили тощо, суд погоджується з відповідачем, що більшість відповідних пропозицій позивача повторюють положення нормативно - правових актів, які не має необхідності переносити до договору, що безумовне погодження всіх замовлень на перевезення неможливе, з огляду на інфраструктурні обмеження для перевезень в вагонах замовника або перевізника та обмежену кількість вагонів перевізника, та що АТ «Укрзалізниця» має право застосовувати тимчасові обмеження щодо перевезень, які стосуються напрямків перевезень (не конкретних замовників), і такі обмеження доводяться до відома одразу невизначеного кола осіб на веб - сайті перевізника https://www.uz.gov.ua/konv_zaborona/ShowPage.php.

На переконання суду положення п. 1.3, 1.5-1.10, 2.1.5, 2.1.7, 2.1.13.4, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.7, 2.3.12, 2.3.13, 2.4.1 2.4.4, 3.2., 4.4., 4.10, 5.1., 5.2, 5.7.6.4., 7.4., 9.2., 9.3., 10.3, 12.1, 12.2 - 12.5 договору та додатків до договору в повній мірі відповідають положенням чинного законодавства, а відтак, у суду відсутні фактичні підстави для внесення змін до договору про організацію перевезення.

Суд також звертає увагу позивача на положення ч. 2, 3 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Частина 2 зазначеної статті надає стороні, що приєдналась, право розірвати або змінити договір, але в установлених в нормі закону випадках, при цьому частина 3 відповідної статті обмежує таке право особі, яка приєдналась, у зв`язку із здійсненням нею підприємницької діяльності.

Позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності, який давно здійснює діяльність на відповідному ринку, знав на яких умовах він приєднувався до договору, відтак, його право на зміну умов відповідно договору обмежене.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь у визначенні умов договору. Суд також, зауважує, що невнесення змін до договору жодним чином не порушуватиме права замовника на здійснення його господарської діяльності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність положень договору вимогам чинного законодавства та відсутність правових підстав для зміни умов договору на вимогу позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909; ідентифікаційний код 05761620) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ 150, 03150; ідентифікаційний код 40075815) про зміну умов договору відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати позивача по справі покласти на Акціонерне товариство "ДНІПРОАЗОТ" (вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909; ідентифікаційний код 05761620).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 23.06.2021.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких