ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 Справа № 917/463/21

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; Ідентифікаційний код: 20344871

до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради, 36020, м. Полтава, вул. Стрітенська, 19, Код

про стягнення 33640,00 грн

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Полтавська міська рада, 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36 Код

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення збитку в розмірі 33640,00 грн. в порядку суброгації, внаслідок виплати страхового відшкодування за Договором майнового страхування, в межах фактичних затрат через пошкодження транспортного засобу в результаті падіння дерева, що мало місце 21.09.2018 року в м. Полтава, на вул. Лідова біля будинку № 6.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучити до участі у справі Полтавську міську раду як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

З метою повідомлення учасників справи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження позивача, відповідача та третьої особи.

26.04.21 від відповідача надійшов відзив, в якому він вказав на безпідставність позовних вимог та просив суд у позові відмовити повністю.

11.05.21 від позивача надійшла відповідь на позовну заяву.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В зв`язку з установленням карантину на усій території України, для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

2 серпня 2018 року між ТОВ "Сільф" та ПрАТ "СК "Брокбізнес" був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0471694/01НТ (далі -Договір страхування, копія Договору страхування - в матеріалах справи), за яким застраховано транспортний засіб "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 .

В період дії договору страхування, 21.09.2018 в м. Полтава, на вул.Лідова біля будинку № 6, мало місце падіння дерева на стоячий транспортний засіб "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 (власник - ТОВ "Сільф"). Даний факт зафіксований органами поліції у висновку перевірки за заявою гр. ОСОБА_1 від 24.09.2018.

В результаті падіння дерева застрахований автомобіль був пошкоджений.

Відповідно до довідки та Висновку Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області у вданій події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Після вищезазначеної події, представник страхувальника за Договором страхування звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 21.09.2018 із участю застрахованого транспортного засобу, з метою отримання виплати страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування № 006-0471694/01НТ, страховиком вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Так, Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС", на підставі зібраних документів по справі, здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 33640,00 грн. Цей факт підтверджується, зокрема, платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 6055 від 12.11.2018.

Як вказує позивач, розмір збитку визначався на підставі документів наданих станцією технічного обслуговування ФОП Ткаченко В.В., а саме рахунку № 28 від 05.10.2018 та акту виконаних робіт № 28 від 05.10.2018.

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, позивач зазначає про необхідність відшкодування збитків в порядку суброгації, внаслідок виплати страхового відшкодування за Договором майнового страхування, в межах фактичних затрат через пошкодження транспортного засобу в результаті падіння дерева, що мало місце 21.09.2018 року в м. Полтава, на вул. Лідова біля будинку № 6.

Також позивач зазначає, що з наявних матеріалів вбачається, що дерево, яке впало на застрахований автомобіль "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 , було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста.

З метою визначення балансоутримувача дерева, що впало на застрахований автомобіль, позивачем неодноразово робились відповідні запити, в тому числі і до відповідача, .

За твердженням позивача, від Відповідача та інших організацій не отримано відповіді про те, хто був балансоутримувачем зелених насаджень по вул. Лідова, 6 в день падіння дерева на автомобіль, а саме 21.09.2018 року.

Відповідно до листа Управління ЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 11.03.2019, зелені насадження за вказаною адресою не перебувають на балансі управління. Це саме підтверджено і листом від 27.12.2019 року.

Музей історії внутрішніх справ Полтавщини, біля якого відбулось падіння дерева, своїм листом від 11.01.2020 просив звертатись з запитом до ГУ НП в Полтавській області.

Також, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру листом від 13.01.2020 року повідомило, що у них відсутня інформація щодо користувача чи орендаря земельної ділянки по вул. Лідова біля будинків № 6 та № 7.

ГУ НП в Полтавській області листом від 25.02.2020 повідомив, що подія (падіння дерева на автомобіль "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 ) сталась за межами належної ГУНП земельної ділянки.

Позивач повідомив суд, що подавав позовну заяву до Полтавської міської ради про відшкодування шкоди за цим випадком (справа 917/1339/20). Управління ЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради в цій справі було третьою особою.

02 грудня 2020 року у справі № 917/1339/20 ухвалено рішення яким в задоволені позову відмовлено, оскільки позов пред`явлений до Полтавської міської ради, як до неналежного відповідача.

В своєму рішенні суд зазначив, що: «Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що Полтавською міською радою, як представницьким органом, повноваження щодо організації благоустрою міста, елементом якого є дерево, що стоїть на узбіччі вулиці Лідова біля будинку № 6, делеговано УЖКГ. І саме УЖКГ. як виконавчий орган, на виконання своїх повноважень має здійснювати контроль за виконанням робіт по поточному, капітальному ремонту, будівництву та реконструкції елементів благоустрою: координувати роботу підпорядкованих підприємств: здійснювати підбір підрядників у встановленому законодавством порядку, на поточний, капітальний ремонт, будівництво та реконструкцію житла, елементів благоустрою та інших об`єктів».

Позивач вказує, що рішення суду у справі № 917/1339/20 не було оскаржене і набуло чинності.

За даних обставин, позивач дійшов висновку, що Управління ЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради в даного випадку є відповідальною особою.

З метою досудового врегулювання спору, до Відповідача був надісланий лист з вимогою щодо відшкодування шкоди, однак своєю відповіддю від 28.12.2020 року, повідомлено, що не вбачається підстав для відшкодування збитку.

Позивач стверджує, що станом на сьогоднішній день, відповідач не відшкодував йому завдану шкоду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитку в розмірі 33640,00 грн. в порядку суброгації, внаслідок виплати страхового відшкодування за Договором майнового страхування, в межах фактичних затрат через пошкодження транспортного засобу в результаті падіння дерева, що мало місце 21.09.2018 року в м. Полтава, на вул. Лідова біля будинку № 6.

У відзиві відповідач зазначив, що матеріали справи не містять жодного доказу протиправності будь-якого діяння чи бездіяльності, причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням та вини саме Відповідача - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради по відношенню до завданої майнової шкоди та доказів щодо порушення прав чи законних інтересів Позивача саме Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, та матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження завдання майнової шкоди Позивачу діями чи бездіяльністю Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Крім того, відповідач вказав, що ні позов, ні додатки до позовної заяви не містять інформації та документів що Відповідач є установою, яка відповідає за збереження зелених насаджень чи є балансоутримувачем зелених насаджень, що розташовані, за адресою, де, як зазначає Позивач, сталася пригода, та відсутні будь-які рішення відповідного повноважного органу щодо визначеним Відповідача балансоутримувачем зелених насаджень, житлових будинків чи територій (доріг, вулиць, ділянок, і т.і.).

У відзиві відповідач повідомив суд, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що дерево, яке ніби-то спричинило пошкодження зазначеного у позові автомобіля, було аварійним, а Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не вжило, в межах наданих управлінню повноважень, заходів щодо його обстеження у встановленому порядку та вжиття необхідних заходів.

У відповіді на відзив позивач вказав на наступні обставини:

- відповідач не спростував і самої підстави подання позову Позивачем саме до нього. Підстава подання позову саме до Управління ЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради обґрунтована в позовній заяві. Окремо зверну увагу, що з наявних матеріалів справи вбачається те, що дерево, яке впало на застрахований автомобіль було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста. Відповідач не заперечує цей факт.

- відповідач не сприяв Позивачу у врегулюванні спору, не надавши інформації про балансоутримувача.

- відповідач у своєму відзиві не вказав конкретну особу, на балансовому обліку якої перебувало дерево, що пошкодило застрахований автомобіль.

- відповідач не надав суду доказів, які б дозволяли встановити балансоутримувача зелених насаджень по вулиці Лідова у м. Полтава. А в такому випадку відповідальність за завдані збитки має нести саме Відповідач.

- якщо допустити, що автомобіль був запаркований в забороненому місці в момент падіння на нього дерева, то це не звільняє від відповідальності за пошкодження майна винну особу і ніяким чином не впливає на відшкодування шкоди в спірному випадку.

- безпідставним є посилання Відповідача на умови договору страхування № 006- 0471694/01НТ (а саме п. 11.1.1.), оскільки в цьому пункті йде мова про навмисні дії з боку страхувальника, що призвели до страхового випадку. В спірній ситуації ніяких навмисних дій з боку страхувальника не було, відсутні будь-які докази цього. Також, водій страхувальника не міг і не зобов`язаний знати про те, що зелені насадження в тому місці перебувають в неналежному стані.

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема: копії договору страхування N° 006-0471694/01НТ; повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку; копія заяви про виплату відшкодування; посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ; Висновку МВС від 24.09.2018 р.; листа МВС від 24.09.2018 р.; копія Акту огляду ТЗ; фотокарток пошкодженого автомобіля; рахунку СТО № 28; Акту виконаних робіт СТО N9 28; страхового акту № 70165/1; розрахунку страхового відшкодування; наказу на виплату; платіжного доручення про виплату страхового відшкодування; листа ВК Управління ЖКГ від 11.03.2019 р.; листа ВК Управління ЖКГ від 27.12.2019 р.; листа Музею від 11.01.2020 р.; листа Полтавського міського управління земельних ресурсів від 13.01.2020 р.; листа ГУ НП в Полтавській області від 25.02.2020 р.; відповіді ВИ Управління ЖКГ від 27.05.2020 р.; рішення суду у справі № 917/1339/20; відповіді ВК Управління ЖКГ на вимогу в порядку досудового врегулювання спору від 28.12.2020 р., Договору №1 від 03.04.2018р.; Договору підряду №2 від 25.05.2018р. на послуги з поточного ремонту дорожнього покриття та тротуарів вулиць міста Полтави; Порядку видалення зелених насаджень (дерев, кущів, газонів і квітників) у м. Полтаві», затвердженого рішенням позачергової двадцять п`ятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 2 серпня 2012 року та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України "Про страхування" N85/96-6Р від 07 березня 1996 року та загальними нормами цивільного права.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону №5/96-ВР визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відшкодування збитків у порядку суброгацїі).

Перехід права вимоги страхувальника до страховика в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Судом встановлено, що 02 грудня 2020 року у справі № 917/1339/20 ухвалено рішення за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення збитків у розмірі 33640,00 грн., яким відмовлено у позові повністю.

Обставини, встановлені у справі № 917/1339/20 суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Оскільки, на момент розгляду даної справи набрало законної сили та діє рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1339/20 від 02.12.2020 року, то встановлені ним факти мають обов`язкову силу для вирішення даної справи.

Зазначеним рішенням встановлено, що:

"2 серпня 2018 року між ТОВ "Сільф" та ПрАТ "СК "Брокбізнес" був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0471694/01НТ, за яким застраховано транспортний засіб "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 .

В період дії договору страхування, 21.09.2018 в м. Полтава, на вул.Лідова біля будинку № 6, мало місце падіння дерева на стоячий транспортний засіб "Тоуоtа", державний № НОМЕР_1 (власник - ТОВ "Сільф"). Даний факт зафіксований органами поліції у висновку перевірки за заявою гр. ОСОБА_1 від 24.09.2018, зробленому дільничним офіцером поліції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Литвином О.А.

В результаті падіння дерева застрахований автомобіль був пошкоджений.

Відповідно до довідки та Висновку Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області у вданій події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Після вищезазначеної події, представник страхувальника за Договором страхування звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 21.09.2018 із участю застрахованого транспортного засобу, з метою отримання виплати страхового відшкодування.

На підтвердження вказаного позивачем надано копію зробленого ТОВ "Сільф" повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ від 25.09.2018 та копію заяви ТОВ "Сільф" щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 22.10.2018 по справі № 70165.

Також позивачем надано копію акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 25.09.2018, страхова справа № 70165.

Позивач зазначає, що оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування № 006-0471694/01НТ, страховиком вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Так, Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС", на підставі зібраних документів по справі, здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 33640,00 грн. Цей факт підтверджується, зокрема, платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 6055 від 12.11.2018 (копія платіжного доручення - в матеріалах справи).

Як вказує позивач, розмір збитку визначався на підставі документів наданих станцією технічного обслуговування ФОП Ткаченко В.В., а саме рахунку № 28 від 05.10.2018 та акту виконаних робіт № 28 від 05.10.2018, копія яких наявні в матеріалах справи.

...

Встановлено, що власником зелених насаджень біля будинку № 6 по вулиці Лідова в місті Полтаві є територіальна громада, оскільки ці землі є комунальною власністю.

...

Пунктом 8.4.8 рішення позачергової другої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про визначення чисельності виконавчого комітету Полтавської міської ради" від 20.02.2016 у складі структури виконавчих органів Полтавської міської ради затверджено Управління житлово-комунального господарства.

Згідно наявного в матеріалах справи Положення про управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - Положення), УЖКГ є виконавчим органом Полтавської міської ради (п. 1.1 Положення).

Відповідно до п. 2.2.3 Положення одним з основних завдань управління є забезпечення виконання завдань по утриманню, експлуатації, поточному ремонту, капітальному ремонту, будівництву і реконструкції об`єктів міського благоустрою, житлового фонду та інших об`єктів.

Згідно п. 2.3.11 Положення відповідно до розроблених планів УЖКГ здійснює підбір підрядників у встановленому законодавством порядку, на поточний, капітальний ремонт, будівництво та реконструкцію житла, елементів благоустрою та інших об`єктів.

Відповідно до п. 2.3.13 та п. 2.3.24 Положення УЖКГ здійсню контроль за виконанням робіт по поточному, капітальному ремонту, будівництву та реконструкції елементів благоустрою; координує роботу підпорядкованих підприємств.

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 22.12.2017 "Про затвердження Програми розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою м. Полтави на 2018 рік" було затверджено вказану Програму.

Відповідно до розділу ІІІ Програми виконавцем робіт по видаленню окремих засохлих та пошкоджених дерев, корчування пнів, порослі та кущів є УЖКГ.

Згідно розділу ІІІ.V Програми, станом на 01.01.2018 КП "Декоративні культури" Полтавської міської ради обслуговує зелені насадження уздовж вулиць і доріг, а також здійснює роботи по видаленню аварійних дерев.

Згідно наявного в матеріалах справи рішення Полтавської міської ради тринадцятої сесії сьомого скликання від 22.12.2017 "Про міський бюджет на 2018 рік" та додатку № 3 до нього "Розподіл видатків міського бюджету на 2018 рік УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради виділено кошти: на організацію благоустрою населених пунктів; на утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок коштів місцевого бюджету.

Крім цього, судом встановлено, що 21.03.2018 відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" в мережі Інтернет за адресою https://prozorro. gov.ua/tender/UA-2018-01-19-000533-с виконавчим органом Полтавської міської ради - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради було здійснено закупівлю послуг - Послуги з утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, надавачем якої за результатами відповідного аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕХАНІЗОВАНИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР". 03.04.2018 було укладено Договір №1 на послуги з утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, за змістом якого на ТОВ "МЕХАНІЗОВАНИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР" покладено обов`язок щодо забезпечення утримання в належному санітарному стані вулично-дорожньої мережі (в т.ч. проїжджої частини, тротуарів, зелених зон, зупинок громадського транспорту та зон обслуговування) на протязі року. Проте, в переліку послуг з утримання в належному стані об`єктів благоустрою, що є додатком до укладеного договору, догляд та видалення аварійних дерев не передбачено.

Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що Полтавською міською радою, як представницьким органом, повноваження щодо організації благоустрою міста, елементом якого є дерево, що стоїть на узбіччі вулиці Лідова біля будинку № 6, делеговано УЖКГ. І саме УЖКГ, як виконавчий орган, на виконання своїх повноважень має здійснювати контроль за виконанням робіт по поточному, капітальному ремонту, будівництву та реконструкції елементів благоустрою; координувати роботу підпорядкованих підприємств; здійснювати підбір підрядників у встановленому законодавством порядку, на поточний, капітальний ремонт, будівництво та реконструкцію житла, елементів благоустрою та інших об`єктів.

...

Посилання представника позивача на постанову ВС від 04.09.19 № 200/22129/16-ц є помилковим (правовідносини та обставини справи, досліджені докази не є подібними). Суд при прийнятті рішення використовував постанову ВС від 28.02.19 № 211/1489/13-ц.".

Суд зазначає, що в межах даної справи розглядається позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення збитку в розмірі 33640,00 грн. в порядку суброгації, внаслідок виплати страхового відшкодування за Договором майнового страхування, в межах фактичних затрат через пошкодження транспортного засобу в результаті падіння дерева, що мало місце 21.09.2018 року в м. Полтава, на вул. Лідова біля будинку № 6.

З огляду на встановлені у рішенні господарського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року у справі № 917/1339/20 обставини, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідальною особою в даному випадку є Управління ЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до ст. ст.1,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально- складські та інші об`єкти у межах населеного пункту.

Елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.І ст.21 Закону).

Частиною З ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року N9105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядковаріЗЯІцериторіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем.

Відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п. 5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень може бути уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.

Як зазначено вище, дерево, яке впало на застрахований автомобіль «Тоуоtа», державний № НОМЕР_1 , було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивачем, з метою визначення балансоутримувача дерева, що впало на застрахований автомобіль, неодноразово робились відповідні запити, в тому числі і до Відповідача.

Судом враховано, що при розгляді справи ні Відповідач, ні Третя особа у справі, не надали суду доказів, які б дозволяли встановити балансоутримувача зелених насаджень по вулиці Лідова у м. Полтава.

Щодо посилання відповідача на наявність договорів, що укладені з ТОВ «Механізований будівельний центр» та ПП «Будгарант-7» суд зазначає, що дані обставини були також досліджені при розгляді справи № 917/1339/20 та при ухваленні рішення встановлено наступне: "...судом встановлено, що 21.03.2018 відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" в мережі Інтернет за адресою https://prozorro. gov.ua/tender/UA-2018-01-19-000533-с виконавчим органом Полтавської міської ради - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради було здійснено закупівлю послуг - Послуги з утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, надавачем якої за результатами відповідного аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕХАНІЗОВАНИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР". 03.04.2018 було укладено Договір №1 на послуги з утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою, зелених насаджень, у т.ч. утримання вулично-дорожньої мережі міста Полтави, за змістом якого на ТОВ "МЕХАНІЗОВАНИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР" покладено обов`язок щодо забезпечення утримання в належному санітарному стані вулично-дорожньої мережі (в т.ч. проїжджої частини, тротуарів, зелених зон, зупинок громадського транспорту та зон обслуговування) на протязі року. Проте, в переліку послуг з утримання в належному стані об`єктів благоустрою, що є додатком до укладеного договору, догляд та видалення аварійних дерев не передбачено.".

Наведені вище обставини та норми чинного законодавства спростовують твердження відповідача про безпідставність доводів позивача щодо виникнення та існування правових підстав для стягнення грошового відшкодування з Управління житлово- комунального господарства виконавчою комітету Полтавської міської ради, що було здійснене Позивачем Страхувальнику по Договору №006-0471694/01НТ від 02 серпня 2018р.

Крім того, суд зазначає, що при прийнятті рішення використовував постанову ВС від 28.02.19 № 211/1489/13-ц, де визначено, що саме виконавчий орган є відповідальною особою за завдання шкоди.

Щодо наявності підстав для стягнення збитку в розмірі 33640,00 грн. в порядку суброгації, внаслідок виплати страхового відшкодування за Договором майнового страхування, в межах фактичних затрат через пошкодження транспортного засобу в результаті падіння дерева, що мало місце 21.09.2018 року в м. Полтава, на вул. Лідова біля будинку № 6, судом враховане наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки наявний перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що характеризується заміною кредитора: потерпілий, яким є страхувальник передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно страхового акту №70165/1 від 25.09.2018 позивачем було розраховано страхове відшкодування, яке склало 33 640,00 грн.

Розмір збитку визначався на підставі документів наданих станцією технічного обслуговування ФОП Ткаченко В.В., а саме рахунку № 28 від 05.10.2018 та акту виконаних робіт № 28 від 05.10.2018, копія яких наявні в матеріалах справи.

Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС", на підставі вказаних документів за заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 21.09.2018 із участю застрахованого транспортного засобу, по справі, здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 33640,00 грн. Цей факт підтверджується, зокрема, платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 6055 від 12.11.2018.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до винної особи (відповідача у справі) на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» у сумі виплаченого страхового відшкодування, тобто 33 640,00 грн.

Позивачем до Відповідача був надісланий лист з вимогою щодо відшкодування шкоди, однак своєю відповіддю від 28.12.2020 року, відповідач повідомив позивача, що не вбачається підстав для відшкодування збитку.

Судом враховано, що відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем завданої шкоди на користь Позивача.

Обов`язок доведення відсутності вини в даному випадку покладається саме на Відповідачу, як завдавачу шкоди, чого ним не зроблено.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню в сумі 33 640,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, покладається в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради, 36020, м. Полтава, вул. Стрітенська, 19, Код на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; Ідентифікаційний код: 20344871збиток в розмірі 33640,00 грн. та 2270 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.06.21

Суддя Киричук О.А.