СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
24.06.2021 Справа № 922/4248/20
судді Східного апеляційного господарського суду Слободіна М.М.
на постанову колегії суддів від 24.06.2021 у справі № 922/4248/20
Постановою колегії суддів САГС від 24.06.2021 у справі № 922/4248/20 апеляційні скарги АТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ФК "Поліс" на рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2021 у справі 922/4248/20 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2021 у справі 922/4248/20 залишено без змін.
Вважаю, що суду слід було прийняти протилежне рішення, що випливає з нижчевикладеного.
ТОВ "Спейс-Мі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1. ТОВ ФК "Поліс", м. Київ, 2. АТ "ВТБ Банк", м. Київ, в якому просило:
- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами 21МБ, укладеного 18.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором. 04.03-02/07-СК укладеного 27.12.2007 між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" з моменту його вчинення;
- визнати недійсною додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, укладену 27.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором №04.03-02/07-СК від 27.12.2007 від ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" з моменту її вчинення;
- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, укладеного 12.05.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №861 в частині передачі права вимоги за іпотечним договором №04.03-02/07-Д101 (пункти 19.20 переліку зазначеного у п. 1.1. договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, укладеного 12.05.2016), посвідченого 27.12.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Матковою С.Л. за реєстровим №3451 з моменту його вчинення;
Позовні вимоги мотивовані недотриманням відповідачами вимог законодавства при укладенні оспорюваних правочинів.
Рішенням господарського суду Харківської області від 27.04.2021 у справі 922/4248/20 позов задоволено повністю; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ, укладеного 18.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором №04.03-02/07-СК укладеного 27.12.2007 між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" з моменту його вчинення; визнано недійсною додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, укладену 27.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором №04.03-02/07-СК від 27.12.2007 від ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" з моменту її вчинення; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, укладеного 12.05.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №861 в частині передачі права вимоги за іпотечним договором №04.03-02/07-Д101 (пункти 19.20 переліку зазначеного у п. 1.1. договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, укладеного 12.05.2016), посвідченого 27.12.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Матковою С.Л. за реєстровим №3451 з моменту його вчинення; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41936611 від 06.07.2018 року 13:32:44. державного реєстратора Жбадинського Олега Михайловича Комунального підприємства "Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості" Протопопівської сільської ради, Харківська область, відповідного до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" зареєстровано іпотекодержателем нежитлових приміщень цокольного поверху 104-1, 104-3, 104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV, LXV а, в літ. "А-5" загальною площею 228.6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45488517 від 12.02.2019 року 16:08:20, приватного нотаріуса Остапенко Євгена Михайловича, Харківський міський нотаріальний округ, відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" , зареєстровано право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху 104-1, 104-3, 104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV, LXV а, в літ. "А-5", загальною площею 228.6 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фінансової компанії "Поліс" (01024, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44, офіс 13-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейс-Мі" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 4, ) - 5255,00 грн. судового збору; стягнуто з Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейс-Мі" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 4, ) - 5255,00 грн судового збору.

В ході вирішення спору колегією суддів встановлено, що 01.03.2018 на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна від Засновника (Учасника) у якості внеску до статутного капіталу, ТОВ "Спейс-Мі" отримало від ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху Ю4-1, 104-3, 104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV, LXV а, в літ. "А-5". загальною площею 228.6 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Із обставин справи випливає, що ОСОБА_2 набув право власності на зазначені нежитлові приміщення на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, укладеного 28.12.2012 з ліквідатором фізичної особи - підприємця Бутенко І.В., арбітражним керуючим Беляєвої О. В.

Так, 27.12.2007 між ВАТ "ВТБ Банк", в особі директора відділення № 4 Харківської філії ВАТ "ВТБ БАНК" та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду №2, за якою відповідно до пункту 1.1. ВАТ "ВТБ Банк" взяв на себе зобов`язання надавати ОСОБА_1 кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї угоди і які є її невід`ємними частинами.

Генеральною угодою № 2 визначались загальні умови надання Кредитодавцем послуг позичальнику по здійсненню кредитних операцій на строк до 26.12.2017 включно.

27.12.2007 між ВАТ "ВТБ Банк", в особі директора відділення № 4 Харківської філії ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 04.03-02/07-СК, згідно з пунктом 1.1. якого ОСОБА_1 надано грошові кошти (Кредит) у розмірі 250000,00 доларів США. строк користування по 26 грудня 2014 року (включно), плата за користування 13.5% річних.

Також, 27.12.2007 між ВАТ "ВТБ Банк", в особі директора відділення № 4 Харківської філії ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язання в повному обсязі перед ВАТ "ВТБ Банк" за Генеральною угодою № 2 від 27.12.2007 та кредитними договорами, укладеними на її підставі, було укладено договір іпотеки №04.03-02/07-ДІ01, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., що зареєстрований в реєстрі за 3961, за яким нежитлові приміщення цокольного поверху 104-1, 104-3, 104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV, LXV а, в літ. "А-5", загальною площею 228.6 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були передані в іпотеку.

19.11.2012 рішенням Зінківського районного суду Полтавської області у справі №1607/692/2012 було задоволено позов ПАТ "ВТБ Банк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2355840,00 грн.

У подальшому, між Банком та ТОВ "ФК "Поліс" укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, Додаткова угода 1 від 27.11.2015 до даного Договору з Додатком 1 від 27.11.2015 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 12.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., № 861,відповідно до яких Банк відступив право вимоги, зокрема за Кредитними договорами та Договорами Іпотеки 1, 2, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами, ТОВ "ФК "Поліс".

Надалі, 27.11.2015 між Банком та ТОВ "ФК "Поліс" укладено Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 до Договору про відступлення права вимоги, якою визначено розмір заборгованості Боржників, Права вимоги до яких відступаються за цією Додатковою угодою згідно Реєстрів прав вимог від 27.11.2015, які містяться в Додатку № 1 до даної Додаткової угоди.

Відповідно до інформаційної довідки 200019227 від 12.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших документів убачається, що 06.07.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41936611 від 06.07.2018 року 13:32:44, державного реєстратора Жбадинського Олега Михайловича Комунального підприємства "Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості" Протопопівської сільської ради, Харківська область, відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" зареєстровано іпотекодержателем нежитлових приміщень цокольного поверху 104-1, 104-3, 104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV, LXV а, в літ. "А-5", загальною площею 228.6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказане рішення прийнято на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 861, виданий 12.05.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., іпотечного договору №04.03-02/07-ДІ01, серія та номер: 3960, виданий 27.12.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л., договір про внесення змін № 1, серія та номер: 1711, виданий 24.06.2009, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л.

12.02.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45488517 від 12.09.2019. Підставами реєстрації права власності за ТОВ "Фінансова компанія Поліс" зазначено: договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 861, виданий 12.05.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., іпотечний договір, серія та номер: 3960, виданий 27.12.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Машкова С.Л.

Звертаючись із позовною заявою, ТОВ "Спейс-Мі" вказує, що договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 та додаткова угода №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 27.11.2017, а також договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 12.05.2016 є недійсними в частині передачі прав за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивачем зазначено, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки ПАТ "ВТБ Банк" не здійснив поновлення в державному реєстрі відомостей про іпотеку об`єктів нерухомого майна тому, не міг здійснити відступлення прав вимоги за договором іпотеки №04.03-02/07-ДЮ1 від 27.12.2007.

Здійснюючи юридичний аналіз даного казусу, приходжу до висновку, що рішення колегії суддів про залишення без змін рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2021 у справі 922/4248/20 є таким, що відповідає меті правосуддя, яка полягає у необхідності захисту прав громадян та забезпеченні стабільності обороту, однак з формально-юридичних причин колегія суддів повинна була прийняти прямо протилежне рішення.

Зокрема, рішення суду першої інстанції та постанова колегії суддів апеляційної інстанції відповідають змісту рішення ЄСПЛ від 06.04.2021 у справі "FRENKEL AND OTHERS v. RUSSIA" (http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-209036) - об`єднаної справи за декількома заявами по схожим обставинам.

Заявники у справі це особи, які придбали квартири. Після придбання квартир виявилось, що попередні їх власники оформили квартири на себе по підробленим документам - реальні власники квартир померли до того, як були здійснені операції із підробленими документами, які дозволили продавцям оформити право власності на себе.

В одній справі для реєстрації права власності було подано підроблене рішення суду, а в іншій було оформлено підроблений договір купівлі-продажу (продавцем виступала померла особа). Усі операції пройшли державну реєстрацію.

Відповідні муніципалітети подали проти заявників віндикаційні позови і успішно витребували квартири як відумерлу спадщину.

ЄСПЛ встановив порушення статті 1 протоколу №1 (право на власність)

ЄСПЛ зазначає, що він вже неодноразово розглядав справи проти РФ по схожим обставинам (перелік справ у пункті 14 рішення).

В усталеній практиці ЄСПЛ сформував позицію, за якої добросовісні набувачі майна, яке по ланцюжку переходило від однієї особи до іншої на підставі підроблених документів, не повинні нести тягар наслідків за недогляд з боку органів влади. Адже всі ці операції контролювались органами влади, які здійснювали державну реєстрацію майна - і які не перевірили ані дійсність поданого підробленого рішення суду, ані укладення договору купівлі-продажу із реальною живою особою.

Уряд послався на те, що заявники мали право подати позови про відшкодування шкоди до продавців квартир (осіб, які оформили на себе право власності по підробленим документам). ЄСПЛ відхиляє ці доводи і зазначає, що відповідні суми, які гіпотетично могли б бути відшкодовані на користь заявників, могли бути враховані під час обрахунку шкоди, завданої заявника порушенням норм Конвенції - але перспектива отримати таке відшкодування загалом не заперечує факту порушення державою положень Конвенції.

Аналогічні порушення за схожих обставин в ще одному рішенні у справі "ZADOROZHNYY AND OTHERS v. RUSSIA" (http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-209037), також винесеному 06.04.2021.

Наведені рішення ЄСПЛ в повній мірі підлягали б застосуванню у даному спорі, оскільки в даному випадку має місце не тільки недоголяд з боку держави, але й саме відчуження майна стало наслідком легітимних дій органів державної влади, якими є суди з питань банкрутства (винесення судових рішень, навіть хибних, є легітимною діяльністю суду).

В цій частині, мабуть, слід зазначити особисту думку щодо розповсюдженої практики зняття заборон шляхом винесення судових рішень у процедурі банкрутства, які в подальшому визнаються незаконними і скасовуються.

Вважаю, що широка розповсюдженість даної фабули (скасування заборон судом, наступний продаж майна, а потім скасування рішень судів як незаконних); систематичність такого «modus operandi» в судах; значна швидкість та оперативність в організації торгів, які в переважній більшості проходять до отримання оцінки судових рішень на предмет законності; наявність юридичної реклами, яка прямим текстом гарантувала боржникам «спасіння» їхнього майна від кредиторів, свідчать про те, що поява таких судових рішень не може бути пояснена виключно правовими причинами.

Однак, наявність системних недоліків в діяльності органів державної влади, якими є суди, навпаки, лише актуалізує застосування рішень "FRENKEL AND OTHERS v. RUSSIA" та "ZADOROZHNYY AND OTHERS v. RUSSIA" в Україні. При цьому слід зважати на ту обставину, що ОСОБА_3 набувача такого майна в національному законодавстві презюмується, і в даному спорі вона не тільки не спростована позивачем, але й навіть не заперечувалася останнім.

Однак, всупереч усьому вищевикладеному, слід констатувати, що застосування цих рішень ЄСПЛ наразі в Україні неможливо.

Так, 14.07.2020 КСУ було прийняте рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України „Про іпотеку.

В силу цього рішення ст. 23 Закону визнана такою, що «не порушує прав власників майна».

Звісно, застосування цього рішення КСУ викликає певні складнощі.

Наприклад, ним de facto створено майнове право іпотекодержателя, яке «сильніше» за головне речове право право власності, оскільки навіть власник не може витребувати майно у добросовісного набувача, а іпотекодержатель в Україні може це зробити, що з точки зору теорії власності у цивільному праві є дивним.

Між тим, «суть і наслідки законодавства мають бути зрозумілими та очікуваними для тих, на кого воно поширюється» («Amministrazione delle finanze dello Stato v. SRL Meridionale Industria Salumi and Others», справа № 212-217/80, п. 10); або «що законодавство має бути зрозумілим і чітким, і що його застосування має бути передбачним для усіх зацікавлених сторін» («Europaisch-Iranische Handelsbank AG v. Council of the European Union», справа № T434/11, п. 93; «France v. Commission», справа № C-325/91, п. 26). «У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід».

Однак, певна суб`єктивна оцінка рішення КСУ не звільняє суд та суддю від обов`язку його застосування.

Очевидний конфлікт між положеннями рішень ЄСПЛ у справах "FRENKEL AND OTHERS v. RUSSIA" та "ZADOROZHNYY AND OTHERS v. RUSSIA" не викликає складнощів у вирішенні, оскільки очевидним чином вирішується на користь рішення КСУ.

За таких умов слід констатувати, що в силу рішення КСУ в Україні існує речове право слідування, яке виникає на підставі закону (ст. 23 ЗУ «Про іпотеку») і має перевагу над правом власності та потребами захисту стабільності обороту.

В умовах даного спору та з огляду на рішення КСУ слід констатувати, що обставини добросовісного набуття майна відповідачем не впливають на існування цього права слідування, в силу чого заміна кредитора дійсно не тягне для боржника суттєвих наслідків, що в свою чергу, свідчить про відсутність необхідності в наданні судового захисту.

Таким чином, незважаючи на певну суперечливість правової ситуації, яка склалася в даному спорі, я схиляюся до того, що у задоволенні позову слід було відмовити.

Суддя М.М. Слободін