ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. Справа№ 910/10620/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020

у справі № 910/10620/20 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія "Київводоканал"»

до Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5»

про стягнення 614 369,76 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія "Київводоканал"» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5» про стягнення 614 369,76 грн.

Позовні вимоги ПрАТ «АК "Київводоканал"» обґрунтовує неналежним виконанням ЖБК «Квазар-5» зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг згідно договору на послуги водопостачання та водовідведення №7796/4-08 від 24.03.2000 та договору реструктуризації боргу № 824/12/16-18 від 15.05.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 провадження у справі № 910/10620/20 за позовом ПАТ «Акціонерна компанія "Київводоканал"» до ЖБК «Квазар-5» в частині стягнення основного боргу у розмірі 25 000,00 грн - закрито.

Позовні вимоги ПАТ «Акціонерна компанія "Київводоканал"» в частині стягнення 451 275,57 грн - заборгованості за надані послуги, 23 429,20 грн - інфляційних втрат, 13 358,92 грн - 3% річних, 6 050,96 грн - пені, 95 255,11 грн - штрафу, задоволено.

Стягнуто з ЖБК «Квазар-5» на користь ПАТ "Київводоканал"» 451 275, 57 грн - основного боргу, 23 429,20 грн - інфляційних втрат, 13 358,92 грн - 3% річних, 6 050, 96 грн - пені, 95 255,11 грн штрафу та 9 215,55 грн - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЖБК «Квазар-5» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 910/10620/20 в частині стягнення штрафних санкцій, пені, інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 138 094, 19 грн та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають встановленим обставинам справи, а також тим, що його прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції зобов`язав відповідача сплатити штрафні санкції за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, чим порушив вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020. Крім того, апелянт вказує на те, що він просив позивача і суд вирішити питання шляхом укладення мирової угоди за якою відстрочити сплату заборгованості на три роки та невраховувати штрафні санкції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021, апеляційна скарга у справі № 910/10620/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ЖБК «Квазар-5» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020; розгляд справи призначено на 18.03.2021; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання.

В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач у відзиві зазначає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог матеріального права з дотриманням норм процесуального права, на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Позивач зазначає, що ним здійснено нарахування пені та штрафу в межах періоду до встановлення обмежень щодо нарахування неустойки. Також позивач зазначає, що нарахування інфляційних та річних не є штрафними санкціями, а тому вищенаведені положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 на ці позовні вимоги не поширюються.

Склад суду, що здійснював розгляд даної апеляційної скарги, неодноразово змінювався, в засіданні суду оголошувалась перерва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 справу прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П. Розгляд справи призначено на 31.05.2021.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.05.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати частково щодо стягнення штрафних санкцій, пені, інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 138 094, 19 грн та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Представник позивача в судовому засіданні 31.05.2021 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом на підставі наявних в матеріалах справи документів вірно встановлено, що 24.03.2000 між Державним комунальним об`єднанням «Київводоканал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія "Київводоканал"» (постачальник за договором, позивач у справі) та Житлово-будівельним кооперативом «Квазар-5» (абонент за договором, відповідач у справі) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 7796/4-08 (далі - договір), згідно умов якого постачальник зобов`язався забезпечити абоненту постачання питної води та прийняття від абонента каналізаційних стоків, а абонент зобов`язався сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65.

Згідно п. 2.1. договору постачальник зобов`язався: забезпечувати постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82; приймати каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що абонент зобов`язується: 1) сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору; 2) представляти перелік об`єктів, в тому числі субабонентів, яким подається вода (приймаються стоки) у відповідності з вимогами Правил; 3) відповідати за збереження водолічильників, пломб, водомірних вузлів, з`єднань на водомірних вузлах та санітарний стан приміщення водомірного вузла; 4) мати резерв водолічильників для негайної заміни вибувших із ладу приладів. Типорозмір нового лічильника встановлюється постачальником; 5) при зміні своїх реквізитів повідомляє про це постачальника у семиденний термін; 6) повинен оформитися як абонент у підприємстві «Водозбут» в порядку, визначеному Правилами. Без такого оформлення водокористування та користування каналізацією вважаються самовільними.

Згідно п. 3.1. договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Відповідно до п. 3.4. договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншими засобами, передбаченими п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Умовами п. 3.6. договору передбачено, що абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

За змістом п. 3.7. договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

В п. 4.1. договору сторонами узгоджено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від несплаченої суми.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує пеню у розмірі 0,1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення.

Цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 5.1. договору).

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, в період з 01.05.2018 по 30.04.2020 позивачем надано відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення на загальну суму 197 775,57 грн, проте ЖБК «Квазар-5» розрахувався частково в сумі 84 500,00 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 113 275,57 грн.

15.05.2018 між ПАТ «АК "Київводоканал"» (кредитор за договором) та ЖБК «Квазар-5» (боржник за договором) укладено договір реструктуризації боргу № 824/12/16-18, відповідно до якого боржник визнає перед кредитором заборгованість в розмірі 751 045,72 грн, що утворилася станом на 01.05.2018 в результаті неналежного виконання боржником умов договору № 7796/4-08 від 24.03.2000 на послуги з водопостачання та водовідведення, та зобов`язується сплатити вищевказану заборгованість у відповідності до умов даного договору реструктуризації.

Згідно п. 2.1. цього договору боржник зобов`язується сплатити вказану у п. 1.1 договору реструктуризації заборгованість в загальному розмірі 751 045,72 грн до 30.04.2020, згідно погодженого сторонами графіку, з обов`язковим посиланням на даний договір реструктуризації в графі «Призначення платежу» у відповідних платіжних дорученнях, шляхом добровільного перерахування коштів на рахунок кредитора.

В п. 2.5. цього договору реструктуризації сторони погодили, що у разі якщо боржник більше ніж 3 місяці не здійснює оплати в розмірі та в строки, що визначені п. 2.2 цього договору, кредитор має право подати позов до суду без додаткового повідомлення боржника щодо стягнення всієї суми заборгованості за договором (разом із поточною, що не врегульована даним договором) з нарахуванням інфляційних втрат, 3% річних, при цьому період прострочення зобов`язання визначається згідно зі строками оплати, встановленими умовами договору від 24.03.2000 № 7796/4-08 на послуги з водопостачання та водовідведення.

Однак, як стверджує позивач, в порушення умов договору реструктуризації боргу № 824/12/16-18 від 15.05.2018 відповідачем заборгованість погашена частково у розмірі 388 045,72 грн, непогашена сума заборгованості з оплати наданих послуг з водопостачання і водовідведення станом на 01.05.2018 становить 363 000,00 грн.

Таким чином станом на день звернення ПАТ «АК "Київводоканал"» з цим позовом до суду загальна заборгованість ЖБК «Квазар-5» за договором на послуги водопостачання та водовідведення №7796/4-08 від 24.03.2000 за період з 01.05.2018 по 30.04.2020 та договором реструктуризації боргу № 824/12/16-18 від 15.05.2018 становить 476 275,57 грн (113 275,57 грн + 363 000,00 грн).

Крім того, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 23 429,20 грн - інфляційних втрат та 13 358,92 грн - 3% річних за період з травня 2018 по квітень 2020, а також 6 050,96 грн - пені за період з 21.12.2019 по 30.04.2020 та 95 255,11 грн - штрафу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За змістом ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

За змістом ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживачі питної води зобов`язані, зокрема своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (далі - Правила). Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1.1 Правил).

Пунктом 3.1. Правил встановлено розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод, що здійснюються на основі показів засобів обліку.

Згідно з пунктом 3.7 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 5.1. Правил облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Як вже зазначалось у даній постанові, на виконання умов договору позивачем в період з 01.05.2018 по 30.04.2020 надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 197 775,57 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами про зняття показань з приладу обліку, розшифровками по рахунку абонента ЖБК «Квазар-5».

Згідно наданого позивачем реєстру надходження коштів від ЖБК «Квазар-5» за період з 01.05.2018 по 30.04.2020 відповідач розрахувався частково, сплативши 84 500,00 грн. Тобто за вказаний період за кооперативом рахується заборгованість в сумі 113 275,57 грн (197 775,57 - 84 500,00).

Відповідачем вказані обставини не заперечувались ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку, доказів в спростування вищевстановлених обставин апелянтом не надано.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору реструктуризації боргу, що виник станом на 01.05.2018, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 363 000,00 грн.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час розгляду спору судом відповідачем здійснено погашення заборгованості за договором в загальній сумі 25 000,00 грн.

Беручи до уваги те, що відповідач у порядку, визначеному в договорах на послуги водопостачання та водовідведення та реструктуризації не розрахувався за водопостачання та водовідведення, а також з огляду на неподання апелянтом належних і допустимих доказів в спростування обставин невиконання ним договірних зобов`язань в повному обсязі, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в сумі 451 275,57 грн. При цьому, у зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості в сумі 25 000,00 грн, місцевим господарським судом правомірно було закрито провадження у справі в частині цих вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами в п. п. 4.1, 4.2 договору № 7796/4-08 від 24.03.2000 визначено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від несплаченої суми. За несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонемент сплачує пеню у розмірі 0,1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення.

Як вже зазначалось у даній постанові, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 23 429,20 грн - інфляційних втрат та 13 358,92 грн - 3% річних за період з травня 2018 по квітень 2020, а також 6 050,96 грн - пені за період з 21.12.2019 по 30.04.2020 та 95 255,11 грн - штрафу.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем розміру інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій встановив, що він частково є арифметично вірним. А саме розрахунок позовних вимоги в частині 3% та штрафу відповідає матеріалам справи.

Колегія суддів, з урахуванням положень договорів щодо строків оплати послуг з водопостачання та водовідведення і наявності обставин прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань, здійснивши власний розрахунок пені та інфляційних втрат, встановила, що з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 21.12.2019 по 17.03.2020 в сумі 4 907,04 грн, що обрахована на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України та положень приписів чинного законодавства щодо обмежень в нарахуванні штрафних санкцій у зв`язку з запровадженням карантину. А також інфляційні втрати в сумі 21 531,66 грн за період з травня 2018 по квітень 2020. Відтак оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

Відносно доводів апелянта про встановлення чинним законодавством обмежень щодо нарахування штрафних санкцій під час дії карантину судова колегія зазначає, що позивачем здійснено їх нарахування за період, що обрахований до впровадження цих обмежень, а перевищення визначеного позивачем періоду нарахування пені після 17.03.2020 враховано судом апеляційної інстанції під час перерахунку даної частини позовних вимог, що стало підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Щодо вимог про стягнення штрафу то вищенаведені посилання не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даної частини позовних вимог, оскільки він нарахований у зв`язку з настанням обставин, що визначені положеннями п. 4.1 договору № 7796/4-08 від 24.03.2000 та які мали місце до впровадження карантину.

Також апеляційна інстанція зазначає, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки нарахування інфляційних та річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України, то положення щодо встановлення обмежень в нарахуванні штрафних санкцій в період дії карантину до вказаних вимог не можуть бути застосовані.

Посилання апелянта на намагання врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди не мають значення для правильного вирішення спору у даній справі та не впливають на вірність оцінки судом першої інстанції обставин наявності прострочення виконання відповідачем зобов`язань.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Водночас у відповідності до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2020, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в частині розміру стягнутої пені та інфляційних втрат. В іншій частині рішення підлягає залишенню - без змін.

Судовий збір, сплачений позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, розподіляється між сторонами пропорційно задоволеним вимогам, а судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/10620/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/10620/20 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення 614 369,76 грн задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5» (04108, м. Київ, проспект Свободи, будинок 2; ідентифікаційний код 22894481) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 451 275 (чотириста п`ятдесят одну тисячу двісті сімдесят п`ять) грн 57 коп. - основного боргу, 21 531 (двадцять одну тисячу п`ятсот тридцять одну) грн 66 коп. - інфляційних втрат, 13 358 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 92 коп. - 3% річних, 4 907 (чотири тисячі дев`ятсот сім) грн 04 коп. - пені, 95 255 (дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн 11 коп. - штрафу та 7 365 (сім тисяч триста шістдесят п`ять) грн 99 коп. - судового збору.

В іншій частині позову відмовити».

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5».

4. Справу №910/10620/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021 - у зв`язку з перебуванням суддів Мартюк А.І. та Зубець Л.П. у відпустці