ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 910/659/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021

у справі №910/659/21 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 71 793,18 грн.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (далі - ТОВ "Атомтеплоенерго" , позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 71 793,18 грн, у тому числі: 67 260,00 грн заборгованості за Договорами поставки № 12с/58/53-142-01-20-01214 від 16.04.2020 та № 12с/67/53-142-01-20-01214 від 28.04.2020, 2 381,97 грн пені, 595,49 грн 3% річних та 1 555,72 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за договорами поставки та застосуванням до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді стягнення пені та на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/659/21 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" 67,260 грн основного боргу, 1 962, 67 грн пені, 490,74 грн 3% річних, 1 487, 59 грн інфляційних втрат, 2 251, 28 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи вказане рішення, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на підтвердження документально факту заборгованості у заявленому розмірі, факту прострочення виконання зобов`язання.

Натомість, перерахувавши розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд встановив, що розрахунок здійснений неправильно, а тому відмовив у стягненні пені у розмірі 419,30 грн, 104,75 грн 3% річних та 68,13 грн інфляційних втрат.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 в частині стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким вимоги про стягнення пені задовольнити частково, зменшивши розмір штрафних санкцій на 90 %.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду в частині стягнення пені прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин у справі.

Зокрема вказує, що суд не узяв до уваги:

- нарахування пені має відбуватися після спливу 30 календарних днів від визначеного строку оплати, а отже, нарахування має здійснюватися з 08.11.2020;

- причини невиконання відповідачем зобов`язань (низький рівень розрахунків за електроенергію, наявність значної заборгованості контрагентів та ін.);

- можливість зменшення пені за рішенням суду у разі перевищення розміру збитків та наявності інших обставин.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021, справу №910/659/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В. В., Шаптала Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/659/21; розгляд вказаної апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Згідно з матеріалами справи, 16.04.2020 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ «Автоматика та машинобудування») (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (Постачальник) уклали Договір № 12с/58/53-142-01-20-01214 (далі - Договір № 1).

Згідно з п. 1.1 Договору № 1 Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві лічильники (далі - Продукція) (код ДК 021:2015:38340000-2 - Прилади для вимірювання величин), а Покупець прийняти і оплатити Продукцію на умовах, визначених Договором.

Суд установив, що сторонами погоджено, підписано та скріплено печатками Специфікацію до Договору № 1, якою визначено найменування Продукції - лічильник Гейгера Мюллера СИ-28БГ-1 у кількості 4 шт, загальною вартістю 55 140,00 грн.

Згідно з п. 7.1 Договору № 1 договір діє з моменту підписання і скріплення його печатками сторін та реєстрації у відповідача до 28.12.2020, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання.

Окрім того, 28.04.2020 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ «Автоматика та машинобудування») (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (Постачальник) уклали Договір № 12с/67/53-142-01-20-01221 (далі - Договір № 2).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 2 Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Фотоелектронний помножувач (далі - Продукція) (код ДК 021:2015:38630000-0 - Астрономічні та оптичні прилади), а Покупець прийняти і оплатити Продукцію на умовах, визначених Договором.

У п. 1.2 Договору № 1 визначено, що найменування, одиниця виміру і загальна кількість Продукції, її номенклатура, ціна визначені у Специфікації (додаток № 1 до Договору № 1), яка є невід`ємною частиною Договору.

У Специфікації до Договору № 2 визначено найменування Продукції - Фотоелектронний помножувач ФЭУ у кількості 1 шт, загальною вартістю 12 120,00 грн.

Обидва договори є подібними за змістом.

Пунктом 3.4 Договорів № 1, № 2 передбачено, що розрахунок за Продукцію здійснюється протягом 45 банківських днів з моменту проходження вхідного контролю Продукції за кількістю та якістю, на рахунок Постачальника згідно рахунку-фактури.

Згідно з матеріалами справи, видаткові накладні, у яких вказано усі необхідні реквізити, містять відмітку про те, що вхідний контроль проведено 06.08.2020.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк оплати Продукції на суму 67 260,00 грн настав 08.10.2020.

Як зазначено вище, за приписами статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Колегією суддів установлено, що Договір укладений належним чином, підписаний уповноваженими особами, у встановленому порядку, не визнаний недійсним та не розірваний.

Станом на момент подання позову заборгованість не сплачена, доказів погашення боргу відповідач не надав.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» належить до стягнення на користь ТОВ "Атомтеплоенерго" сума основної заборгованості в розмірі 67 260,00 грн.

Окрім того, позивач заявив до стягнення суму пені за порушення строків поставки продукції в сумі 2 381,97 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з умовами пункту 5.2 Договорів № 1, № 2 у разі порушення Покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати Продукції, Покупець сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочки оплати.

З огляду на те, що відповідач не виконав своєчасно зобов`язання з перерахування коштів - до стягнення з відповідача належить пеня, у розмірі, встановленому Договорами № 1 та № 2.

Натомість скаржник заявляє, що суд першої інстанції неправильно визначив дату, з якої нараховується пеня, вважає, що відлік має починатися з 08.11.2020 (з урахуванням, що 06.08.2020 пройдено вхідний контроль продукції, 45 банківських днів спливає 08.10.2020, прострочка понад 30 календарних днів починається з 08.11.2020).

Відповідно до частини шостої ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, відповідно до частини третьої ст. 579 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, пеня нараховується з наступного дня за днем порушення зобов`язання.

Водночас встановлена у Договорах умова «у разі порушення Покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати Продукції, Покупець сплачує пеню» означає, що якщо така обставина має місце, то відповідач має сплатити пеню.

При цьому, як згідно вказаних норм закону так і умов Договорів, відлік нарахування пені розпочинається з першого дня прострочення, - тобто після закінчення строку оплати (45 банківських днів) - з 09.10.2020.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 962, 67 грн.

Натомість що стосується заяв з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» зменшення суми пені на 90 %, колегія суддів, з урахуванням незначного розміру нарахованої пені, фінансових показників, структури, масштабів господарської діяльності ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» вважає обставини, якими відповідач обґрунтовує таке зменшення, несуттєвими.

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на встановлення факту прострочення виконання зобов`язання, перевіривши розрахунок, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» 490,74 грн 3% річних, 1 487, 59 грн інфляційних втрат.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положеннь статей 76-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/659/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.04.2021 у справі №910/659/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/659/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала