УХВАЛА

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/10152/21
Суддя Зеленіна Н.І., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Куницького Максима Ігоровича за вих. №б/н від 23.06.2021 до боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Транс" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором перевезення, який оформлено у формі заявки на перевезення вантажу №904212 від 27.04.2021 у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Куницький Максим Ігорович звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Транс" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором перевезення, який оформлено у формі заявки на перевезення вантажу №904212 від 27.04.2021 у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Окрім того, заявник просить стягнути з боржника витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 900,00 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 900 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Тобто, наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, слід зазначити, що стягнення з боржника витрат на правову допомогу за укладеним між заявником та адвокатом договором про правову допомогу суперечить самій суті наказного провадження, оскільки договір не є укладеним між заявником та боржником, а також не є неоспорюваною заборгованістю.

Аналізуючи норми процесуального закону в сукупності, можна дійти висновку, що процесуальний закон не передбачає розподілу будь-яких судових витрат, окрім судового збору в порядку здійснення судочинства у наказному провадженні, що свідчить про те, що заявлена заявником вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Куницькому Максиму Ігоровичу у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Транс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 900,00 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна