ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/1432/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Майданевича А.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/1432/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Кепітал"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 71 385,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/1432/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Кепітал" 9 028,57 грн 3% річних; 18 693,04 грн інфляційних втрат та 881,52 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/1432/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення, оскільки подання апеляційної скарги потребує сплату судового збору, а також залучення суміжних служб, що також потребує певного часу. Крім того, на території України введено карантин, що дає йому право на автоматичне поновлення строку на апеляційне оскарження відповідно до пункту 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» ГПК України.

16.06.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Майданевич А.Г.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія судів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 прийнято у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення (виклику) учасників справи). Отже, апеляційну скаргу на вказане рішення апелянт мав подати в строк до 17.05.2021 (включно).

Водночас, відповідно до частини 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Як вбачається з поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 60) відповідачем (апелянтом) рішення суду отримано 04.05.2021, а відтак, останній мав право на безумовлене поновлення строків на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги у строк до 24.05.2021 (включно).

Апеляційну скаргу подано 11.06.2021 засобом поштового зв`язку, тобто з пропуском строку визначеного ст. 256 ГПК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає про автоматичне поновлення строку на апеляційне оскарження відповідно до пункту 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» ГПК України, у зв`язку з введенням на території України карантинних заходів. Колегія суддів зазначає, що відповідне твердження є хибним з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, № 242 від 20.03.2020, № 255 від 02.04.2020, № 262 від 08.04.2020, № 284 від 15.04.2020, № 291 від 22.04.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 до 11.05.2020 р. на всій території України карантин.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 та продовжено строк карантину до 22.05.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 продовжено строк карантину до 22.06.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 продовжено дію адаптивного карантину до 31.07.2020.

18.06.2020 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Даним законом внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 Із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 712 від 12.08.2020, № 757 від 27.08.2020, № 760 від 26.08.2020, № 791 від 02.09.2020, № 825 від 09.09.2020, № 846 від 14.09.2020, № 848 від 16.09.2020, № 888 від 28.09.2020, № 956 від 13.10.2020, № 972 від 21.10.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 01.08.2020 до 31.12.2020 р. на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1301, від 05.01.2021 № 9, від 18.01.2021 № 25, від 27.01.2021 №123, від 05.02.2021 №83, від 17.02.2021 року №104, від 24.02.2021 №154, від 22.03.2021 №230, від 24.03.2021 №270, від 07.04.2021 року №310, від 07.04.2021 року №329, від 21.04.2021 року №374, від 21.04.2021 року №405, від 28.04.2021 року №445, від 14.05.2021 року №474, від 02.06.2021 року №551, від 02.06.2021 року №583, від 16.06.2021 року №611) встановлено з 19.12.2020 до 31.08.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 № 392 та від 22.07.2020 №641.

З наведеного вбачається, що починаючи з 18.06.2020 суд поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. При цьому, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Отже, твердження відповідача про автоматичне поновлення строків є хибним.

Крім того, частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлені законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, враховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини та імперативні приписи процесуального законодавства, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку. При цьому слід зауважити, що для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим скаржник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Апелянтом не обґрунтовано яким чином введення карантину вплинуло на його право звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлені законом строки.

Водночас, посилання скаржника на ту обставину, що сплата судового збору потребує залучення суміжних служб, а відтак, і певного часу, колегією суддів апеляційного господарського суду відхиляються, оскільки довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 804/958/17, від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

При цьому необхідно відзначити, що будь-які дані, створені особисто скаржником чи пов`язаною з ним особою, не можуть бути належним доказом поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019 у справі № 922/1270/19, в постанові від 10.09.2020 у справі №806/2321/16).

Водночас, відповідно до частини 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких умов, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. 260 ГПК України з метою надання заявнику можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, обґрунтованої заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити заявникові, що згідно п. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 174, 234-235, 258, 260 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/1432/21 залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця», що у разі не виконання зазначеної ухвали суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати учасникам апеляційного провадження.

Всі документи та письмові докази подаються виключно через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А (І поверх).

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

А.Г. Майданевич