РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2021Справа № 910/5034/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології будівництва-07"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полі Груп"

про стягнення 38 585,21 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології будівництва-07" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полі Груп" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором оренди №24072019 від 24.07.2019 у розмірі 38 585,21 грн, яка складається з 34 959,26 грн - орендної плати, 2 857,79 грн - пені, 768,16 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження сторін.

Як вбачається з матеріалів справи поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі були вручені сторонам у справі.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології будівництва - 07" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полі Груп" (орендар) укладено договір оренди №24072019, відповідно до умов якого орендодавець приймає на себе зобов`язання надати орендарю у тимчасове користування та за плату будівельне обладнання (майно), кількість, комплектність, заставна вартість майна, асортимент, вартість та строк оренди якого визначені у специфікаціях (додатках), які є невід`ємними частинами договору, а орендар зобов`язаний прийняти зазначене майно та своєчасно здійснювати оплату орендних платежів.

Відповідно до п. 2.1-2.2 договору, термін оренди встановлюється з моменту фактичної передачі майна або його частини орендарю згідно акту приймання-передачі і діє протягом встановленого у специфікації строку. Закінчення встановленого у специфікації строку оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплати орендних платежів. У випадку несвоєчасного повернення (або часткового повернення) майна, орендна плата нараховується в подвійному розмірі у повному обсязі за фактичний термін перебування майна у орендаря.

У випадку відсутності повідомлення орендаря про намір продовжити термін користування майном, орендодавець за своїм розсудом має право виставити рахунок на оплату на аналогічний період оренди, у випадку оплати виставленого рахунку орендарем термін оренди вважається автоматично продовженим на умовах даного договору (п. 2.4 договору).

Згідно п. 3.1 договору, плата за тимчасове користування майном, що передано орендарю згідно відповідних актів прийому-передачі, вказується у специфікаціях до договору та сплачується орендарем на банківський рахунок орендодавця шляхом передоплати за весь термін оренди.

Документом, що засвідчує факт та обсяг передачі майна орендарю є відповідна накладна на переміщення та/або акт прийому-передачі, що підписуються уповноваженими представниками обох сторін в момент фактичного відвантаження майна (п. 4.5 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що майно вважається повернутим від орендаря до орендодавця в момент підписання акту здачі-приймання (повернення майна) за відсутності зауважень орендодавця щодо кількості, комплектності та стану майна, що повертається.

Відповідно до п. 5.6 договору, у випадку, якщо орендарем буде проведено часткове повернення майна або неповернення майна, орендна плата нараховується пропорційно частині майна, що залишилася у фактичному тимчасовому користуванні орендаря.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що термін дії договору - до 31.12.2019. Якщо сторонами за 30 днів до кінця строку дії договору не буде заявлено щодо його розірвання, договір автоматично продовжується на кожний наступний рік.

На виконання умов договору, між сторонами укладено додаток №1 до договору (специфікацію №1) від 24.07.2019, з якої вбачається, що сторони домовилися про найменування, одиницю виміру, кількість, вартість майна, що підлягає оренді. Термін дії оренди встановили з 25.07.2019 до 27.08.2019 включно. Вартість оренди - 199,00 грн; 39,80 грн - за добу.

Крім того, 13.08.2019 між сторонами було укладено додаток №5 до договору (специфікація №3), з якої вбачається, що сторони домовилися про найменування, одиницю виміру, кількість, вартість майна, що підлягає оренді. Термін дії оренди встановили з 14.08.2019 до 27.08.2019 включно.

Відповідно до актів прийому-передачі майна від 25.07.2019 та від 14.08.2019 позивачем було передано відповідачу у тимчасове користування майно, відповідно до переліку наведеного у відповідних актах приймання-передачі майна.

Як зазначає позивач, відповідач не здійснював оплату оренди за період червень-серпень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було передано товар в оренду, а відповідач прийняв товар та не оплатив орендну плату у повному обсязі, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Частина 1 ст. 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на положення пункту 3.1. договору строк оплати оренди обладнання є таким, що настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами укладалися акти здачі-приймання робіт, зокрема за спірний період з червня по серпень 2020 року.

Так, відповідно до акту №ОУ-0000048 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2020, виконавцем були проведені роботи по договору від 24.07.2019, зокрема оренда риштувань, терміном 30 діб, вартістю 4 749,90 грн.

Відповідно до акту №ОУ-0000052 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2020, виконавцем були проведені роботи по договору від 24.07.2019, зокрема оренда риштувань, терміном 31 доби, вартістю 4 908,23 грн.

Відповідно до акту №ОУ-0000059 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.08.2020, виконавцем були проведені роботи по договору від 24.07.2019, зокрема оренда риштувань, терміном 31 доби, вартістю 4 908,23 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками контрагентів.

До матеріалів справи додані відповідні рахунки-фактури №СФ-0000114 від 30.06.2020 на суму 11 399,76 грн, №СФ-0000137 від 22.07.2020 на суму 11 779,75 грн, №СФ-0000169 від 31.8.2020 на суму 11 779,75 грн.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати оренди обладнання та не відшкодування вартості обладнання, тоді як відповідач доказів сплати такої заборгованості станом на день розгляду справи суду не надав. Доказів повернення майна з оренди матеріали справи не містять.

Крім того, відповідач контррозрахунку заявлених до стягнення сум до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди №24072019 від 24.07.2019 зі сплати орендної плати у розмірі 34 959,26 грн.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 2 857,79 грн.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі прострочення перерахування суми орендної плати у зазначені договором терміни та порядку, орендодавець має право нарахувати та стягнути з орендаря пеню, від суми заборгованості по орендним платежам, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого порушення за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь час прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд вважає що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у межах заявленої суми - 2 857,79 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 768,16 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що наданий розрахунок є арифметично правильним, а тому вимога позивача про стягнення 3 річних у розмірі 768,16 грн - підлягає задоволенню.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології будівництва - 07" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полі Груп" (04075, м. Київ, вул. М. Юнкерова, буд. 82, код ЄДРПОУ - 40028854) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології будівництва-07" (61017, м. Харків, вул. Пащенківська, буд. 11, код ЄДРПОУ - 34951913) 34 959 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 26 коп. - суми основного боргу, 2 857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн 79 коп. - пені, 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 16 коп. - 3% річних та 2 270 (дві двісті сімдесят) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна