УХВАЛА

23 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15518/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Могила С.К., Уркевича В.Ю.,

розглянувши заяву Київської міської ради

про прийняття додаткового рішення до постанови Верховного Суду від 20.05.2021

за позовом Київської міської ради

до: 1) Акціонерного товариства "К. ЕНЕРГО",

2) Приватного підприємства "САФІТЕЛЬ ЛЮКС"

про визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва на право власності,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 про задоволення позову про визнання права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради на будівлю трансформаторної підстанції ТП-1114 (літера А) та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будівлю трансформаторної підстанції скасовано і прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 задоволено заяву Приватного підприємства "САФІТЕЛЬ ЛЮКС" про ухвалення додаткового рішення, скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалами Господарського суду міста Києва у даній справі від 06.11.2019 та від 08.11.2019, стягнуто з Київської міської ради на користь Приватного підприємства "САФІТЕЛЬ ЛЮКС" 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, доручено Господарському суду міста Києва видати наказ.

Позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021, де просив її скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції. За вказаною касаційною скаргою ухвалою Верховного Суду від 01.04.2021 відкрито касаційне провадження.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2021 касаційну скаргу Київської міської ради задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 залишено в силі, вирішено питання розподілу витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Від Київської міської ради надійшла заява про прийняття додаткового рішення (постанови) до постанови Верховного Суду від 20.05.2021, в якій посилаючись на невід`ємність додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 як складової частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 заявник просить скасувати додаткову постанову апеляційного суду.

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстав задовольняти вказану заяву немає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (ч.1). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4). Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч.5).

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Як зазначалось вище, додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 було вирішено питання розподілу судових витрат Приватного підприємства "САФІТЕЛЬ ЛЮКС" на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на прийняте апеляційним судом рішення про відмову у позові.

При цьому позивачем подано касаційну скаргу, яка була задоволена в Верховному Суді, лише на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021, вимоги позивача стосувалися лише цієї постанови суду апеляційної інстанції.

Дійсно, як зазначав заявник в своїй заяві, в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 910/5410/19 висловлено, що додаткове рішення (в цій справі - додаткова постанова апеляційного суду) є невід`ємною частиною прийнятого по суті рішення суду (постанови апеляційного суду) і може бути оскаржено відповідно до статті 287 ГПК України.

Разом з тим у наведеній справі № 910/5410/19 предметом касаційного перегляду була додаткова постанова, яка була оскаржена у касаційному порядку.

Отже такі доводи скаржника не можуть означати, що скасувавши основну постанову апеляційного суду, суд касаційної інстанції має повноваження скасувати додаткову постанову апеляційного суду без її оскарження. При цьому вищезазначені процесуальні норми передбачають можливість окремого оскарження додаткового рішення.

В касаційній скарзі позивач не просив скасувати додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021, хоча таке право прямо передбачено в частині 5 статті 244 ГПК України.

Натомість статтею 300 ГПК України, якою встановлені межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначено, що суд касаційної інстанції та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Тобто суд касаційної інстанції діє лише в межах визначених законом, а в даному випадку в межах вимог скаржника, які були сформовані в касаційній скарзі позивача.

Оскільки скасувати судове рішення (додаткову постанову апеляційного суду) касаційний суд може лише через процедуру касаційного оскарження, тобто подання відповідної касаційної скарги з відповідним вимогам, а подану заявником заяву про прийняття додаткового рішення (постанови) такою визнати відповідно до положень статті 230 ГПК України не можна, і підстав виносити додаткове судове рішення відповідно до приписів статті 244 ГПК України немає, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у задоволенні поданої заяви про прийняття додаткового рішення (постанови) слід відмовити.

Керуючись статтями 234, 244 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Київської міської ради про прийняття додаткового рішення до постанови Верховного Суду від 20.05.2021 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді С.К. Могил

В.Ю. Уркевич