ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа № 916/1180/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу №916/1180/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ-Трейдінг" (07501, Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Центральна, 31) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промстройлс" (65026, м. Одеса, вул. Приморська (Приморський р-н), буд.47/1, офіс 201) про стягнення 94000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.07.2020р. між ТОВ "РАВ-Трейдінг" та ТОВ "Промстройлс" було укладено усний договір про постачання дошки сухої на загальну суму 94000,00грн. та в цей же день позивачем сплачено зазначену суму, однак поставки обумовленого товару не відбулось. Згідно інформації з кабінету платника податків, відповідач зареєстрував податкову накладну - https://cabinet.tax.gov.ua. 13.04.2021р. позивач звернувся з вимогою до відповідача про повернення суми попередньої оплати, відповіді на яку та належного реагування у вигляді повернення товару не отримав.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 28.04.2021р. судом було надіслано за адресою державної реєстрації відповідача: 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 47/1, офіс 201, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 25.05.2021р., але вручено відповідачу не було з поміткою відділення зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/1180/21 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 28.04.2021р. відкрито провадження у справі №916/1180/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Листом від 26.05.2021р., судом було повторно направлено засобами поштового зв`язку ухвалу суду від 28.04.2021р. на адресу зміненого в процесі розгляду даної справи місцезнаходження відповідача, а саме: 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 47/1, офіс 201.

Телефонограмою від 14.06.2021р. судом було повідомлено ТОВ "Промстройлс" про те, що ухвалою суду від 28.04.2021р. відкрито провадження у справі №916/1180/21 за позовом ТОВ "РАВ-Трейдінг" до ТОВ "Промстройлс" про стягнення 94000,00грн., яку було прийнято ОСОБА_1 о 14 год. 12 хв. (номер телефону НОМЕР_1 за яким здійснювалась телефонограма вказано у витязі з ЄДРПОУ від 25.05.2021р. як засіб зв`язку із підприємством).

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

Позивачем 17.07.2020р. згідно платіжного доручення №34 перераховано ТОВ "Промстройлс" 94000,00грн. з призначенням платежу "сплата за дошку суху 50*150*4500."

Згідно виписки АТ КБ "Приватбанк" від 17.07.2020р. по 17.07.2020р., позивачем на рахунок відповідача 17.07.2020р. було перераховано 94000,00грн. з призначенням платежу "сплата за дошку суху 50*150*4500."

Згідно податкової накладної, яку відповідачем було зареєстровано 17.07.2020р. визначено кошти у розмірі 94000,00грн., де в описі (номенклатурі) товарів/послуг продавця визначено дошку суху 50*150*4500.

12.04.2021р. позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо виконання грошового зобов`язання, а саме повернення коштів у розмірі 94000,00 грн. за не поставлений товар: "дошка суха 50*150*4500".

Вимога про виконання грошового зобов`язання була відправлена 13.04.2021р. ТОВ "Промстройлс" що підтверджується наявною в матеріалах справи копією опису вкладення до цінного листа із відбитком календарного штемпеля пошти від 13.04.2021р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч.1, 2 ст.640 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст.181 ГКУ передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, судом встановлено, що на виконання умов усного договору поставки позивач перерахував відповідачу згідно платіжного доручення №34 від 17.07.2020р. 94000,00 грн. попередньої оплати за товар, а саме дошки сухої 50*150*45800, докази здійснення поставок на зазначену суму в матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язання по поставці товару в сумі 94000,00 грн., адже наявність вказаної обставини останній не спростував, доказів протилежного або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин до суду не надав.

Таким чином, суд доходить до висновку про безпідставне невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо поставки оплаченого позивачем товару, що є недопустимим згідно ст.525 ЦК України, а відповідно у ТОВ "РАВ-Трейдінг" в силу ч.2 ст.693 ЦК України є наявними підстави вимагати у ТОВ "Промстройлс" повернення проведеної попередньої оплати в сумі 94000,00грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають судом задоволенню у повному обсязі, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 94000,00грн.

У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивач визначив сплату ним судового збору у розмірі 2270,00грн. за розгляд даного позову.

Отже, за розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2270,00грн., які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у повному обсязі.

Також, позивач у п.2 прохальної частини позову просив стягнути з відповідача 10000,00грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження витрат на послуги адвоката позивач подав до справи: договір про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р., укладений між ТОВ "РАВ-Трейдінг" та Сінченко І.С. , прибутковий касовий ордер №37 від 21.04.2021р. про оплату ТОВ "РАВ-Трейдінг" адвокату Сінченку І.С. 10000,00грн. відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р.

У п.п.3.1., 3.1.1 договору про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р. визначено, що загальна вартість послуг (розмір гонорару) визначається за домовленістю сторін та складає 10000,00 (десять тисяч) грн., в готівковій формі. Розмір авансу в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., сплаченого під час підписання цього Договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v.Ukraine, заява №19336/04, §268)).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Наразі, з наданих заявником доказів понесених витрат на правничу допомогу, а саме договору про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р. та прибуткового касового ордеру №37 від 21.04.2021р. неможливо встановити детальний опис виконаних адвокатом робіт.

Між тим, дослідивши договір про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р., прибутковий касовий ордер №37 від 21.04.2021р. про оплату ТОВ "РАВ-Трейдінг" адвокату Сінченку І.С. 10000,00грн. та матеріали справи №916/1180/21, суд вважає не в повній мірі доведеними заявлені до стягнення судові витрати.

Так, матеріали справи №916/1180/21 містять позовну заяву вх.№1221/21 від 27.04.2021р. підписану адвокатом Сінченком І.С. 23.04.2021р. з доказами відправки відповідачеві та доказами повноважень адвоката Сінченка І.С., безкоштовний витяг з ЄДРПОУ, квитанцію про сплату судового збору №80163 від 23.04.2021р., платіжне доручення №34 від 17.07.2020р., виписку АТ КБ "Приватбанк" від 17.07.2020р. по 17.07.2020р., роздруківку податкової накладної з інтернет ресурсу https://cabinet.tax.gov.ua., яку відповідачем було зареєстровано 17.07.2020р., вимогу позивача від 12.04.2021р. щодо виконання грошового зобов`язання та докази відправки до неї, договір про надання правової допомоги б/н від 21.04.2021р., прибутковий касовий ордер №37 від 21.04.2021р. Будь - яких інших клопотань, заяв, доказів, окрім позовної заяви та процесуальних документів суду в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд зазначає, що всі докази які додано до позову окрім позовної заяви, доказів відправки позову, квитанції про оплату судового збору датовано з липня 2020р. по 12 квітня 2021р., проте, договір про надання правової допомоги укладено між ТОВ "РАВ-Трейдінг" та адвокатом Сінченко І.С. 21.04.2021р.

Так, характер правовідносин сторін, опосередковується усним договором поставки та оформленням сторонами без залучення адвоката Сінченка І.С. до такого процесу всіх документів щодо здійснення господарських операцій за ним. При цьому, позов не містить значного обсягу доказів зібраних адвокатом та будь-яких істотних розрахунків штрафних санкцій, оскільки, до стягнення заявлена тільки сума основного боргу. Крім того, справа №916/1180/21 розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що в свою чергу не потребувало присутності адвоката та підготовки останнього до судових засідань.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), опис яких в матеріалах справи відсутній.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи, а також відшкодування позивачу за рахунок відповідача судового збору у розмірі 2270,00грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 2000,00грн., які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ-Трейдінг" (07501, Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Центральна, 31, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промстройлс" (65026, м. Одеса, вул. Приморська (Приморський р-н), буд.47/1, офіс 201, ) про стягнення 94000,00грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промстройлс" (65026, м. Одеса, вул. Приморська (Приморський р-н), буд.47/1, офіс 201, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ-Трейдінг" (07501, Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Центральна, 31, ) 94000 (дев`яносто чотири тисячі) грн. 00коп. попередньої оплати, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору, 2000 (дві тисячі)грн. 00коп. витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 червня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук