ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Справа № 916/2763/20
м.Одеса, пр-т Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної,

суддів: О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Вакаренко І.В. в порядку самопредставництва;

від ТОВ «Морське товариство» - Мартиненко М.С. за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Морське товариство»

на рішення Господарського суду Одеської області від 27 січня 2021 року

у справі №916/2763/20

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морське товариство»

про розірвання договору, виселення та стягнення 12264,60грн.

суддя суду першої інстанції: Літвінов С.В.

дата і місце ухвалення рішення: 27.01.2021р., 16:13год., м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №15

повне рішення складено 08.02.2021р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 14.06.2021р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 23 .06.2021р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

24.09.2020р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морське товариство" про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №1 від 25.05.2010, виселення відповідача з бетонованого майданчика та стягнення 63683,63 грн., з яких 61221,53грн. заборгованість з орендної плати, 2 462,10грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем договору оренди №1 від 25.05.2010р. в частині своєчасного внесення орендної плати.

Зокрема, позивач зазначав, що в порушення умов п.п. 2.2., 2.3. договору №1 від 25.05.2010р., ст.. 762 ЦК України, ч.3 ст.18, ст..19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» відповідачем систематично не сплачувалася орендна плата. Департамент вказує, що відповідач допустив виникнення заборгованості у період з лютого 2018 року по серпень 2020р., з яких у період з 01.02.2018р. по 31.05.2018р. зобов`язання не виконувалися 4 місяці поспіль, у період з 01.07.2018р. по 31.12.2018р. зобов`язання не виконувалися 6 місяців поспіль, у період з 01.02.2019р. по 31.05.2019р. зобов`язання не виконувалися 4 місяці поспіль, у період з 01.04.2020р. по серпень 2020р. зобов`язання не виконувалися 5 місяців поспіль.

У зв`язку із неналежним виконанням своїх договірних зобов`язань Департапентом нараховано ТОВу "Морське товариство" пеню, яка станом на 14.08.2019р. становить 2 462,10грн.

24.12.2020р. від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої Департамент просив про розірвати договір оренди нежитлового приміщення №1 від 25.05.2010, виселити відповідача з бетонного майданчика та стягнути 43927,99грн. заборгованості з орендної плати, 2 462,10грн. пені. В обґрунтування зменшення суми основного боргу позивач вказував, що ТОВ «Морське товариство» платежами від 12.11.2020р. на суму 55 000 грн., від 16.11.2020р. на суму 4 557 грн., від 14.12.2020р. на суму 757,05грн. частково сплачено заборгованість з орендної плати.

В поясненнях від 26.01.2020р. щодо розрахунку суми заборгованості позивач зазначав, що звертаючись до суду з заявою про зменшення позовних вимог Департаментом фактично збільшено період за який з відповідача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати, та який встановлено з 01.01.2020р. п 31.12.2020р. та заборгованість відповідач за вказаний період складає 9 802,50грн. і саме ця сума підлягає стягненню на користь Департаменту разом з пенею.

27.01.2021р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить розірвати договір, виселити та стягнути 12264,60грн., з яких 9802,50грн. основний борг, 2462,10 грн. пеня, зазначаючи, що ТОВ «Морське товариство» платежами від 12.11.2020р. на суму 55 000 грн., від 16.11.2020р. на суму 4 557 грн., від 14.12.2020р. на суму 757,05грн., від 14.12.2020р. на суму 4 125,49грн. частково сплачено заборгованість з орендної плати. За розрахунками позивача заборгованість відповідача за період з 01.01.2020р. п 31.12.2020р. складає 9 802,50грн. і саме ця сума підлягає стягненню на користь Департаменту разом з пенею.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. задоволено позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Морське товариство:

- розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 25.05.2010 р., укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Морське товариство;

- виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Морське товариство з бетонованого майданчика (інвентарний номер 057), загальною площею 890,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 23, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Морське товариство на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати в сумі 9802,50грн.,пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 2462,10грн. та 6306грн. судового збору.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст..ст. ст.525, 526, ч.1 ст.546 , ч.1 ст.548, ст..549, 610, п.3 ч.1 ст.611, ст.. 629, п. 2 ст. 651, ч.1 ст.762, ч.1 ст.759, ст.. 782, 795 ЦК України, ч.2 ст. 193, ч. 1 ст.283, ч.3 ст.285, ст. 291 ГК України, ст. 10, ч.1 ст.2, ч. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна , Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна та вмотивоване наступним:

- відповідач в порушення приписів ст.ст.525,526,530, 610,629,759,762 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193, ст.ст.283,285 ГК України, ст.ст.2,18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна та умов Договору перерахував орендну плату невчасно та не в повному обсязі

- з огляду на підтвердження матеріалами справи факту існування простроченої заборгованості та правильність розрахунку ціни позову і в частині нарахування пені, позовна вимога про її стягнення в сумі 2462,10 грн також підлягає задоволенню.

- несплата та несвоєчасна сплата орендної плати Товариством з обмеженою відповідальністю Морське товариство призводить до того, що до місцевого бюджету не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади міста Одеси та значною мірою позбавляє Департамент того, на що він розраховував при укладенні договору оренди.

- матеріалами справи не підтверджено укладання Орендарем договору страхування бетонового майданчика (інвентарний номер 057), загальною площею 890,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 23, що свідчить про порушення невиконання Орендарем зобов`язань передбачених пп. е, п. 4.2. Договору.

- при укладенні договору з відповідачем, Департамент розраховував на внесення орендної плати вчасно та в повному обсязі. Проте Орендар систематично порушує умови договору, що значною мірою позбавляє Департамент можливості забезпечити ефективне надходження коштів до бюджету міста. Такі порушення Договору з боку відповідача є істотними, а отже Договір оренди підлягає розірванню. Враховуючи, що Договір розірвано, вимоги позивача про виселення з нежитлового приміщення також підлягають задоволенню.

06.04.2021р. безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВа Морське товариство на рішення від 27.01.2021р., в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- суд зазначив, що Додатковим договором № 1 від

25.О1.2017 р. про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 р. № 1, сторону Орендодавця змінено на «Комунальне підприємство Одеської міської ради «Узбережжя Одеси», при цьому у матеріалах справи відсутній Додатковий договір з даними реквізитами. 11 березня 2019 року було укладено Додатковий договір № 2 про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25 травня 201 О року, який було підписано Позивачем, відповідачем та Комунальним підприємством "Узбережжя Одеси".

- Товариство з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" ніколи не підписувало договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 25.05.2010 року.

- позовні вимоги про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 25.05.2010 року, заявлені позивачем та задоволені судом грунтуються на неналежному виконанні відповідачем своїх обов`язків за договором оренди № 1 індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 року.

- приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25.05.2010 року, відповідно до п.1.3. якого Об`єктом оренди є бетонований майданчик (а не приміщення) позивач, звернувшись з позовом про виселення, обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права за Договором оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25.05.2010 року, а тому вказана вимога не може бути задоволена. "-,

- посилання позивача про те, що відповідач допустив виникнення заборгованості у періоди з 01.02.2018 року по 31.05.2018 року, з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року та з 01.02.2019 року по 31.05.2019 року не можуть прийматися судом до уваги, оскільки відповідач на виконання п.2.3. Договору (в редакції, що діяла з 25 травня 2010 року по 11 березня 2019 року) очікував виставлення рахунків Позивачем і одразу після їх виставлення - оплачував.

- Між сторонами існувала домовленість про те, що у разі невиконання Комунальним підприємством Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" своїх зобов`язань за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 від 04 листопада 2019 року, суми попередньої оплати за цим договором будуть перераховані в рахунок орендних платежів за Договором оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25.05.2010р. Свої зобов`язання за вищезазначеним договором Комунальне підприємство Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" не виконало, а тому 12.11.2020 року зарахувало 55000 грн. на оплату орендної плати, нарахованої за Договором оренди № 1 від 25 .05.2010р., що підтверджується розрахунками, які надавались позивачем до суду першої інстанції.

-ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" не може вважатися таким, що умисно не виконувало свої зобов`язання, а справедливо очікувало, що приймаючи до уваги загальну економічну ситуацію у країні, яка викликана пандемією коронавірусу COVID-19, сторони договору оренди № 1 індивідуально визначеного майна від 25 травня 2010 року (з наступними змінами та доповненнями) будуть більш лояльно відноситися один до одного, та зарахують суму попередньої оплати за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 від 04 листопада 2019 року в якості орендної плати за договором оренди № 1 індивідуально визначеного майна від 25 травня 2010 року (з наступними змінами та доповненнями).

- у заяві "Про зменшення позовних вимог" № 01-13/248 від 27.01.2021 року позивач визначив період заборгованості відповідача з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року. Тобто позивачем по суті було змінено підстави позову без подання відповідної заяви та дотримання процесуальних норм, передбачених при здійсненні даної процесуальної дії.

- в порушення приписів п.2 ч.1 ст. 46 ГПК України судом були прийняті до розгляду та задоволено заяви про зменшення розміру позовних вимог, що є істотним порушенням процесуального права. Позивачем протягом розгляду справи у суді першої інстанції було змінено одночасно і предмет і підставу позову, що в свою чергу є недопустимим.

До апеляційної скарги додано:

- копію фіскального чеку та квитанції до прибуткового касового ордеру від 05.11.2019р. на суму 10000 грн.;

- копія фіскального чеку та квитанції до прибуткового касового ордеру від 06.11.2019р. на суму 10000 грн.;

- копію фіскального чеку та квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.11.2019р. на суму 10000 грн. ,

- копію фіскального чеку та квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.11.2019р. на суму 10000 грн.;

- копія платіжного доручення № 13 від 06 листопада 2019 року на суму 15000 грн..

В прохальній частині апеляційної скарги клопотання про залучення вказаних документів не заявлено, однак в тексті апеляційної скарги вказано, що такі докази не були подані до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що апелянту взагалі не було відомо про наявність відповідного судового процесу, а тому просить суд прийняти до уваги надані до апеляційної скарги докази та врахувати їх при винесенні рішення. При цьому ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" вказує, що не може надати примірник договору про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 від 04 листопада 2019 року у зв' язку з його втратою. На усне звернення до Комунального підприємства Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" про надання копії договору було повідомлено, що у зв' язку з його невиконанням його було знищено. Письмова заява, так само як і адвокатський запит до Комунального підприємства Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" не подавались у зв`язку з браком часу для підготовки апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.04.2021р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Морське товариство пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27 січня 2021 року у справі №916/2763/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Морське товариство на рішення Господарського суду Одеської області від 27 січня 2021 року у справі №916/2763/20; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву та роз`яснено право подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань в строк до 30.04.2021р.; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 27 січня 2021 року у справі №916/2763/20.

Ухвалою від 30.04.2021р. призначено справу №916/2763/20 до розгляду на 01.06.2021р..

05.05.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (поданий через укрпошта експрес 30.04.2021р.), в якому позивач просить відмовити ТОВу «Морське товариство» в задоволенні вимог апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021 р. у справі № 916/2763/20 в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції Департамент комунальної власності Одеської міської ради зазначає наступне:

- зі змісту позовних вимог Департаменту, змісту позовної заяви та долучених до неї доказів беззаперечно вбачається, що предметом розгляду у даній справі є правовідносини, які виникли на підставі договору оренди від 25.05.2010 р., у заголовку якого дійсно зазначено: «Договір № 1 оренди індивідуально визначеного майна», що свідчить про допущену описку у резолютивній частині оскаржуваного рішення де зазначено: «договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 25.05.2010 р.». Проте дана обставина не змінює правової природи договору ( орендні відносини), не впливає на суть правовідносин, які виникли між сторонами, не змінює предмет спору та обраний спосіб захисту порушених прав.

- апелянт в апеляційній скарзі визнає та фактично підтверджує, що позовні вимоги Департаменту про розірвання Договору оренди грунтуються на неналежному виконанні апелянтом зобов`язань за договором оренди № 1 індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 р. А відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

- звертаючись до суду із заявою про зменшення позовних вимог, Департаментом фактично збільшено по 31.12.2020 р. період за який підлягає стягненню заборгованість з орендної плати. Ухвала Господарського суду Одеської області від 23.12.2020 р. винесена після прийняття заяви Департаменту про зменшення позовних.

- твердження апелянта про зменшення позовних вимог заявами від 24.12.2020 р. та від 27.01.2021 р. не відповідають дійсності, оскільки після закриття підготовчого провадження у справі Департаментом подавались письмові пояснення до розрахунку суми заборгованості та клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати Апелянтом частини заборгованості. Така необхідність виникла у зв`язку з частковою сплатою апелянтом заборгованості, та з метою дотримання процесуальних обов`язків.

- на думку Департаменту не є обгрунтованим твердження апелянта про існування домовленості про те, що у разі невиконання КП «Узбережжя Одеси» своїх зобов`язань за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 від 04.11.2019 р., суми попередньої оплати за цим договором будуть перераховані в рахунок орендних платежів за Договором оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25.05.2010 р. Апелянтом не надано доказів існування зазначених правовідносин, не доведено взаємозв`язок із правовідносинами, які виникли на підставі договору оренди № 1 індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 р.

-Сплата заборгованості з орендної плати та інших обов`язків платежів як після відкриття провадження у справі, так і напередодні подання позову не може виправдовувати бездіяльність відповідача, як господарюючого суб`єкта, якщо має місце неодноразове прострочення сплати цих платежів по договору, та бути підставою для висновку про відсутність істотного порушення умови договору оренди.

22.06.2021р. від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшли письмові пояснення щодо розрахунку суми заборгованості, в яких позивач зазначає, що в період з квітня по жовтень (включно) кошти на сплату орендної плати ТОВ «Морське товариство» не перераховувались. Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або сплата не в повному обсязі, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в тому числі несплата інших обов`язкових платежів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю)».

Апелянтом не надано доказів існування правовідносин з приводу домовленостей про те, що суми попередньої оплати за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача №4 від 04.11.2019 р. будуть перераховані в рахунок орендних платежів за Договором оренди індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 р., не доведено взаємозв`язок зобов`язань за Договором оренди та зобов`язань за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 4 від 04.11.2019 р., та слід враховувати що зазначені обставини не є підставою для звільнення від сплати орендної плати та порушення зобов`язань за Договором оренди.

До пояснень додано наступні документи:

- копію листа КП ОМР «Узбережжя Одеси» від 02.12.2020 р. № 931 з додатками, відповідно якого КП ОМР «Узбережжя Одеси» направляло Департаменту інформацію про фактичні нарахування та надходження 95% плати за оренду у розрізі орендарів за листопад 2020 року та скориговану інформацію про фактичні нарахування та надходження 95% плати за оренду у розрізі орендарів за жовтень 2020 року.

-копію листа КП ОМР «Узбережжя Одеси» від 06.01.2021 р. № 4 з додатками, відповідно до якого КП «Узбережжя Одеси» надає Департаменту інформацію про фактичні нарахування та надходження 95% плати за оренду у розрізі орендарів за листопад 2020 року та скориговану інформацію про фактичні нарахування та надходження 95% плати за оренду у розрізі орендарів за жовтень 2020 року.

копію листа КП ОМР «Узбережжя Одеси» від 07.04.2020 р. № 194 з додатками, відповідно якого КП «Узбережжя Одеси» надає інформацію Департаменту про фактичні нарахування та надходження 95% плати за оренду у розрізі орендарів за формою за березень 2020 року;

-копію листа КП ОМР «Узбережжя Одеси» від 29.01.2018р. №01-13/393;

-копію виписки від 15.12.2020 р;

-копію виписки від 17.11.2020 р.

23.06.2021р. від ТОВ «Морське товариство» надійшла заява, із якою відповідач надав докази сплати орендної плати за користування майном у 2020 році, а саме:

- квитанція до прибуткового касового ордеру № 38 від 04 лютого 2020 року на

суму 10 000грн. 00 коп.;

- квитанція до прибуткового касового ордеру № 90 від 04 березня 2020 року на

суму 10 000грн. 00 коп.;

- платіжне доручення № 27 від 01 грудня 2020 року на суму 30 000 грн.;

- платіжне доручення № 29 від 14 грудня 2020 року на суму 4125 грн. 49 коп.

Відповідач також зазначає, що в рахунок орендної плати були зараховані 55 ООО грн. ОО коп., сплачені відповідачем у 2019 році, та що не заперечується Позивачем, оскільки вказані кошти прийняті ним і зараховані. За даними Акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2018 року до січня 2021 року, складеним між КП ОМР "УЗБЕРЕЖЖЯ" та ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО", станом на 31.01.2021 р. за ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" обліковується переплата.

Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.06.2021р. (занесена до протоколу судового засідання) поновлено строки подання клопотань та додаткових доказів, долучено до матеріалів справи подані позивачем та відповідачем додаткові докази

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача проти задоволення скарги заперечував.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази стосовно фактів, наведених учасниками справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 25.05.2010р. Комунальним підприємством «Ланжерон» Одеської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Морське товариство» (орендар) укладено договір оренди №1 індивідуально визначеного майна, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування бетоновий майданчик (інвентарний номер 057), загальною площею 890,9 кв.м., розташований за адресою: м.Одеса, пляж «Ланжерон», 23 (надалі об`єкт оренди).

Відповідно до п. 1.2 Договору об`єкт оренди є об`єктом комунальної власності, знаходиться в орендодавця на праві господарського відання, та обліковується на балансі орендодавця за №057 (інвентаризаційний опис основних засобів комунального підприємства «Ланжерон» №1 від 15.07.2009р.).

Згідно пункту 1.3 Договору об`єкт оренди є окремим від інших об`єктів, споруд, бетоновим майданчиком.

В силу положень пункту 1.6 Договору цей договір укладається строком на 20 років та діє з 25 травня 2010 року по 25 травня 2030 року.

Відповідно до п. 2.3 Договору за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 4000,00 гривень 00 копійок (без урахування ПДВ та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

В пункті 2.4 Договору сторони погодили, що орендар сплачує орендну плату орендодавцеві на підстав наданих йому орендодавцем рахунків щомісяця, до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.6 Договору орендодавець виставляє орендарю окремий рахунок на оплату суми доплати до орендної плати за звітний місяць, розрахованої за формуло, визначеною пунктом 2.5 не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним. Такі рахунки повинні оплачуватися орендарем протягом п`яти банківських днів з моменту їх отримання.

В силу пункту 2.8 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з нарахуванням неустойки у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені на суму заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та у повному обсязі.

Згідно п. 4.4 Договору орендодавець зобов`язаний передати орендареві в орендне користування об`єкт оренди, відповідно до умов договору оренди за актом приймання-передачі майна, який є додатком до даного договору оренди.

В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що вказані у п. 1.1 Договору приміщення орендодавцем передаються орендарю для використання під розміщення місць відпочинку населення, надання їм платних послуг, зокрема спортивно-оздоровчого характеру у вигляді прокату плавзасобів, організації бази-стоянки плавзасобів, тощо.

Відповідно до абз. «е» п.4.2 Договору протягом дії цього договору, крім своєчасного внесення орендної плати орендар зобов`язаний застрахувати об`єкт оренди на користь орендодавця на весь термін дії договору оренди у страховій компанії у порядку, визначеному чинним законодавством, на повну вартість об`єкта оренди, визначеної у п.1.4. цього договору, протягом 20 днів з часу укладання цього договору, та надати орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного зобов`язання.

Згідно п. 4.7 Договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов`язаний у 30-денний термін повернути орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду з урахуванням нормального зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору).

У разі невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди. Також орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди, у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, та інших випадках, передбачених законодавством України (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору за невиконання або неналежне виконання орендарем обов`язків, передбачених п.4.1, п.4.2 абз. «а», «г», «е», «л», п.4.3, п.4.10, п.4.11 цього Договору, орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно п.7.6 Договору договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди. У разі розірвання договору в судовому порядку, всі невід`ємні поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від цього майна без нанесення збитку, здійснених орендарем при проведенні капітального ремонту та реконструкції за час його оренди за рахунок власних коштів, не залишаються у власності орендодавця і підлягають компенсації.

Додатковим договором про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна від 25.05.2010 р. № 1, сторону Орендодавця змінено на Комунальне підприємство Одеської міської ради Узбережжя Одеси.

Додатковим договором № 2 від 11.03.2019 р. сторону Орендодавця змінено на Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Розмір орендної плати з 11.03.2019 р. збільшено з 4 000,00 грн. до 8 542,50 грн. (без урахування ПДВ та індексу інфляції, та є базовою ставкою орендної плати за місяць).

28.07.2020р. позивач звернувся до ТОВ «Морське товариство» з претензією №01-13/2705, в якій пропонував у місячний строк з дня отримання претензії сплатити заборгованість з орендної плати в сумі 39846,13грн та повідомив, що у випадку несплати звернеться до суду з позовом про розірвання договору та примусове виселення.

Відповідно до рекомендованого поштового відправлення та довідки АТ «Укрпошта» (а.с.17, 18) претензія не була отримана відповідачем у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

ТОВ «Морське товариство» не сплатило в добровільному порядку заборгованість по орендній платі у зв`язку із чим Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Встановивши, що відповідач систематично порушував умови договору оренди та враховуючи волевиявлення позивача на розірвання договору, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для розірвання договору оренди, виселення відповідача із бетонованого майданчика та стягнення заборгованості з орендної плати.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною третьою статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 785 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1). Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2).

Відповідно до приписів статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2).

Відповідно до статті 610 наведеного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом першим частини першої статті 611 вказаного Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною третьою статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, відповідно до п. 5.3 договору оренди №1 індивідуально визначеного майна у разі невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди. Також орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди, у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, та інших випадках, передбачених законодавством України.

Звертаючись до господарського суду з позовом, Департамент зазначав, що відповідач допустив виникнення заборгованості у період з лютого 2018 року по серпень 2020р., з яких у період з 01.02.2018р. по 31.05.2018р. зобов`язання не виконувалися 4 місяці поспіль, у період з 01.07.2018р. по 31.12.2018р. зобов`язання не виконувалися 6 місяців поспіль, у період з 01.02.2019р. по 31.05.2019р. зобов`язання не виконувалися 4 місяці поспіль, у період з 01.04.2020р. по серпень 2020р. зобов`язання не виконувалися 5 місяців поспіль.

Відповідач в обґрунтування відсутності прострочення платежів вказує, що 04 листопада 2019 року між Комунальним підприємством Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" та ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44. На виконання умов цього договору ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" перерахувало Комунальному підприємству Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" 55000грн. Свої зобов`язання за вищезазначеним договором Комунальне підприємство Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" не виконало, а тому 12.11.2020 року зарахувало 55000 грн. на оплату орендної плати, нарахованої за Договором оренди № 1 від 25 .05.2010р.

Так, матеріалами справи підтверджується, що звертаючись із заявами про зменшення позовних вимог Департамент вказував, що платежами від 12.11.2020р. на суму 55 000 грн., від 16.11.2020р. на суму 4 557 грн., від 14.12.2020р. на суму 757,05грн., від 14.12.2020р. на суму 4 125,49грн. відповідачем частково сплачено заборгованість з орендної плати. За розрахунками позивача заборгованість відповідача становить 9 802,50 грн. на дату, що передувала даті ухвалення рішення.

Відповідно до наданого ТОВ «Морське товариство» акту звірки взаєморозрахунків за період січень 2018 січень 2021р.р. між КП ОМР "УЗБЕРЕЖЖЯ ОДЕСИ" і ТОВ "МОРСЬКЕ ТОВАРИСТВО" за договором оренди №1 від 25.05.2010р. 12.11.2020р. за даними КП ОМР "УЗБЕРЕЖЖЯ ОДЕСИ" в колонці «документи» вказано повернення, в колонці «кредит» зазначено 55 000,00.

Позивачем не спростовано твердження відповідача, що між сторонами існувала домовленість про те, що у разі невиконання Комунальним підприємством Одеської міської ради "Узбережжя Одеси" своїх зобов`язань за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 від 04 листопада 2019 року, суми попередньої оплати за цим договором будуть перераховані в рахунок орендних платежів за Договором оренди індивідуально визначеного майна № 1 від 25.05.2010р.

Заперечуючи проти того, що сума 55 000грн. не була зарахована зі сплачених відповідачем коштів в рамках договору про технічне забезпечення електропостачання споживача № 44 департаментом не надано платіжних доручень, виписок по рахункам, з яких можливо було б встановити, що кошти в сумі 55000грн. 12.11.2020р. були переведені у рахунок погашення заборгованості за договором безпосередньо ТОВом «Морське товариство» , а не були автоматично зараховані Департаментом в рахунок оплати орендної плати.

Сам факт зарахування Департаментом сплачених за іншим договором коштів у сумі 55 000 грн. в рахунок сплати орендної плати за договором від 25.05.2010р. та зменшення позовних вимог в процесі розгляду справи нівелює власні твердження позивача щодо відсутності підстав для визнання такої обставини за поясненнями та доказами відповідача.

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні первинні документи щодо сплати відповідачем орендної плати за договором, дослідження яких як доказів у справі за правилами ст..90 ГПК України дозволяло би суду зробити висновок про істотність порушення умов договору оренди та наявність підстав для його розірвання у зв`язку із цим за статтею 651 ЦК України.

Зокрема, заперечуючи доказове значення зарахування кошів у сумі 55 000 грн. для вирішення спору на користь позиції відповідача, Департамент не надає жодних первинних документів, які б доводили його твердження, що ці кошти були саме сплачені тільки 12.11.2020р. Натомість, убачається, що 55 000грн. були сплачені КП ОМР "УЗБЕРЕЖЖЯ ОДЕСИ" ще у 2019 році., а їх зарахування у 2020р. в рахунок орендної плати підтверджує реальність попередньої домовленості щодо такого порядку розрахунків.

За змістом ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є принцип змагальності сторін, який згідно зі ст. 13 цього Кодексу полягає в наявності у кожної сторони обов`язку доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. При цьому, за приписами цієї статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доказування в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, а процедура доказування містить достатньо широкий обсяг можливостей та прав сторін стосовно доведення обставин, покладених в основу обґрунтування власних доводів.

В даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини істотного порушення відповідачем умов договору оренди №1, які б мали наслідком його розірвання в судовому порядку

Крім наведеного вище, позивачем не надано докази виставлення рахунків по оплаті відповідно до умов договору оренди від 25.05.2010р.

Щодо посилання позивача на порушення умов договору у зв`язку із відсутністю доказів страхування орендованого майна то колегія суддів зазначає, що ця обставина не є доведеною. Департамент не стверджує про те що відповідач не застрахував майно, а лише вказує, що йому не відомо про укладення договору страхування

Крім цього, безпосередньою підставою позову про розірвання договору така обставина не зазначалася.

Отже апеляційним судом не встановлено порушень відповідачем умов Договору, які призвели до завдання позивачу шкоди, через що він значною мірою був би позбавлений того, на що розраховував при укладенні Договору, у зв`язку із чим суд відхиляє протилежні аргументи позивача та констатує недоведеність вимог в частині розірвання договору.

Приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції встановлена відсутність підстав для розірвання у судовому порядку договору оренди, то, відповідно, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про виселення відповідача з бетонованого майданчику.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Враховуючи, що заборгованість за період, вказаний Департаментом у заяві про зменшення позовних вимог, а саме з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р., становить 9 802,50 грн., доказів оплати якої відповідачем не надано, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 9802,50 грн.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.5.2 Договору).

З наведеного, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції допущене неправильне застосування норм ст. 651 ЦК України, а також ухвалено рішення за недоведеними обставинами, що мають значення для справи, що є підставою для скасування судового рішення в частині задоволення позову про розірвання договору та виселення, ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині оскаржуване рішення залишається без змін (щодо стягнення орендної плати та пені).

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1,8 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову (в частині вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати та пені із відмовою в позові частині щодо розірвання договору та виселення), апеляційним господарським судом здійснюється новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Відповідно витрати по сплаті судового збору (за подання позовної заяви) покладаються на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 2102 грн. покладаються на ТОВ «Морське товариство» з їх відшкодуванням Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, 4204грн. на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

За перегляд справи в суді апеляційної інстанції у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морське товариство» 6306грн. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. у справі №916/2763/20 скасувати в частині задоволення вимог про розірвання договору та виселення ТОВ «Морське товариство» з бетонованого майданчика.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення від 27.01.2021р. залишити без змін, виклавши п.1 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково»,

а пункт 4 резолютивної частини щодо стягнення судового збору в наступній редакції: «…та 2102грн. судового збору».

Стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морське товариство» 6306грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. ст.286, 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.06.2021р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко