ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. м. Київ Справа № Б8/180-10

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2

в інтересах Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», смт Коцюбинське, м. Ірпінь Київської області

до ОСОБА_3 , м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Базальт-альтернатива»

про відшкодування збитків

у межах справи №Б8/180-10

про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 7, ідентифікаційний код 00292729)

У засіданні суду беруть участь:

представник ОСОБА_1 : Ніколаєв І.С. (посвідчення адвоката ЗП002114 від 09.04.2019, ордер АР 1030562 від 04.12.2020);

відповідач: ОСОБА_3 (особисто, посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2016);

представник відповідача: Беніцька В.І. (посвідчення адвоката №2969/10 від 27.10.2005, ордер КС 487925 від 07.12.2020);

інші учасники справи у судове засідання не з`явились

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 06.09.2018 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернувся представник ОСОБА_1 ОСОБА_10 (далі заявник) в інтересах Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (далі позивач, ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція») із позовною заявою б/н від 06.09.2018 (вх. №2057/18 від 10.09.2018) до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ) про стягнення з останнього збитків, завданих ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», як головою правління, у розмірі 370 000,00грн на користь позивача. Крім того, заявник просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 524,00грн та витрати на надання правничої допомоги.

Позовну заяву обґрунтовує наступним:

наявністю у відповідності до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) права звертатись до суду в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція»;

позивачем не вчасно виконано умови, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» в особі заступника голови по технічним питанням ОСОБА_11 договору поворотної фінансової допомоги №7 від 01.07.2008, що призвело до штучного збільшення кредиторської заборгованості, що підтверджується відповідним звітом за результатами здійсненого аналізу фінансово-господарської діяльності позивача;

у період з 2005 року по 2009 рік посаду голови правління ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» займав відповідач, а тому останній мав можливість вплинути на укладення вказаного договору та на його виконання позивачем;

відповідно до установчих документів позивача, в редакції на момент укладення відповідного договору, заступник голови по технічним питанням не мав повноважень на підписання фінансових договорів від імені ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція»;

у період з 08.07.2008 по 01.08.2008 позивач не потребував додаткових обігових коштів, а отриманий розмір грошових коштів (позика) за вказаний період перебували на розрахунковому рахунку позивача і були наявні у повному обсязі для своєчасного повернення відповідно до умов договору;

у 2010 році відповідач подав до суду заяву про визнання його кредитором ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», в якій зазначив, що позивач має перед ОСОБА_3 заборгованість за договором №7 від 01.07.2008 у сумі 412 100,00грн, однак, не повідомив суд про те, що позивачем повернуто йому 120 000,00грн;

відповідачем, шляхом використання свого посадового становища, сфабриковано кредиторські вимоги за відповідним договором на суму 412 100,00грн основного боргу та 250 000,00грн штрафних санкцій та пені, а також привласнено 120 000,00грн реальних коштів позивача;

сума збитків складається з 250 000,00грн штрафні санкції за договором №7 від 01.07.2008 та 120 000,00грн привласнені відповідачем кошти за вказаним договором.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст.178 ГПК України, та подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з таких підстав:

вимоги відповідача, які виникли за договором №7 від 01.07.2008 у сумі 412 100,00грн та у сумі 250 000,00грн штрафних санкцій та пені це безспірні грошові вимоги, які підтверджені рішенням суду у цивільній справі, та які, у свою чергу, були визнані ухвалами суду від 22.02.2011 та від 23.11.2011 у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція»;

відсутність хоча б одного із складових цивільно-правового правопорушення має наслідком не настання відповідальності.

1.3. Заявник скористався правом, передбаченим ст. 166 ГПК України, та подав відповідь на відзив, в якій, в спростування обставин, викладених у відзиві зазначив про те, що:

предметом даного позову є відшкодування збитків у порядку ст. 54 ГПК України, а не безспірність грошових вимог відповідача та включення його до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція»;

наведене відповідачем обґрунтування визнання його вимог за відповідним договором не спростовує такі факти: суб`єктний склад договору №7 від 01.07.2008; відсутність згоди спостережної ради; відсутність фінансової необхідності в укладенні відповідного договору;

відповідач як посадова особа ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» несе відповідальність за завдання збитків позивачу в результаті його дій/бездіяльності не в інтересах товариства.

1.4. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Базальт-альтернатива» (далі ТОВ «Базальт-альтернатива») правом передбаченим ст. 168 ГПК України не скористались та письмових пояснень по суті спору не надали.

1.5. Представники позивача та третіх осіб у судове засідання 07.06.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були проінформовані належним чином та своєчасно (т. 6 а.с. 123, 125, 127-129, 132-135, 137-140, 142-145). Водночас, явка вказаних осіб обов`язковою не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст.ст. 42, 242 ГПК України, суд визнав за можливе провести судове засідання без участі вказаних осіб.

1.6. 07.06.2021 під час судового засідання заявник у вступному слові учасників справи підтримав позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав викладених у заявах по суті справи.

Відповідач та його представник у вступному слові учасників справи проти позову заперечили та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 06.09.2018 засобами поштового зв`язку заявник направив до суду клопотання, із урахуванням доповнень від 06.09.2019 (вх. №1327/19 віл 06.06.2019), про витребування від арбітражного керуючого Лахненка Є.М. відповідних доказів, яке ухвалою суду від 09.07.2019 задоволено частково.

2.2. 06.06.2019 через канцелярію суду заявником подано клопотання б/н від 06.06.2019 (вх. №127/19) про забезпечення доказів у вигляді отримання показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 шляхом їх допиту у судовому засіданні, яке ухвалою суду від 03.07.2019 задоволено в частині здійснення допиту свідка ОСОБА_14 , за результатами чого враховано свідчення зазначеної особи.

2.3. 10.06.2019 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання б/н від 10.06.2019 (вх. №11487/19) про відкладення розгляду справи, призначеного на 11.06.2019 на іншу дату, яке судом було задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 11.06.2019.

2.4. 20.06.2019 засобами поштового зв`язку до суду звернувся заявник із клопотанням б/н від 20.06.2019 (вх. №12438/19 від 24.06.2019) в якому просить суд здійснювати подальший розгляд справи за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та ТОВ «Базальт-альтернатива», яке судом задоволено частково та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 , про що постановлено ухвалу від 09.07.2019.

2.5. 09.07.2019 через канцелярію суду ТОВ «Базальт-альтернатива» подано клопотання №463 від 04.07.2019 (вх. №13392/19 від 09.07.2019) про залучення останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке судом залишено без задоволення, про що постановлено відповідну ухвалу від 09.07.2019.

2.6. 09.07.2019 через канцелярію суду представником ОСОБА_4 подано клопотання №464 від 04.07.2019 (вх. №13393/19 від 09.07.2019) про залучення останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке ухвалою суду від 09.07.2019 задоволено.

2.7. 02.08.2019 засобами поштового зв`язку до суду звернувся ОСОБА_4 із клопотанням б/н від 02.08.2019 (вх. №15406/19 від 12.08.2019) про витребування від Господарського суду Київської області та Голосіївського районного суду м. Києва відповідних доказів, яке ухвалою суду від 03.09.2019 задоволено.

2.8. 02.09.2019 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання б/н від 02.09.2019 (вх. №16529/19) про витребування відповідних доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Олеся» (далі ТОВ «АФ «Олеся»), яке судом було задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 03.09.2019.

2.9. 02.09.2019 через канцелярію суду позивачем заявлено клопотання б/н від 02.09.2019 (вх. №16626/19) в якому просить суд, зокрема, встановити ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» додатковий строк для подання доказів, яке ухвалою суду від 03.09.2019 задоволено.

2.10. 03.09.2019 під час підготовчого засідання представником заявлено усне клопотання про виклик у судове засідання керуючого санацією ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» Лахненка Є.М., яке судом було задоволено (ухвала від 03.09.2019).

2.11. 03.09.2019 під час підготовчого засідання заявником заявлено усне клопотання про продовження підготовчого провадження, яке судом ухвалою від 03.09.2019 залишено без задоволення.

2.12. 22.07.2020 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання б/н від 21.07.2020 (вх. №15144/20 від 22.07.2020) в якому просить суд роз`єднати позовні вимоги, виділивши в самостійне провадження (поза межами провадження у справі про банкрутство), згідно ч. 6 ст. 173 ГПК України позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, яке судом з урахуванням положень ст. 42 ГПК України залишено без задоволення, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 11.01.2021.

2.13. 07.12.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання №02- від 04.12.2020 (вх. №30048/20 від 07.12.2020) про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке ухвалою суду від 07.12.2020 залишено без задоволення.

2.14. 05.01.2021 через канцелярію суду ТОВ «Базальт-альтернатива» подано клопотання №633 від 05.01.2021 (вх. №164/21) про залучення останнього у якості третьої особи, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке судом було задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 11.01.2021.

2.15. 11.01.2021 під час підготовчого засідання відповідачем заявлено суду усне клопотання про залишення без розгляду клопотання б/н від 21.07.2020 (вх. №15144/20 від 22.07.2020), яке протокольною ухвалою суду від 11.01.2021, на підставі ст. 42 ГПК України, було задоволено (протокол судового засідання від 11.01.2021).

2.16. 19.01.2021 засобами поштового зв`язку до суду звернувся відповідач із клопотанням б/н від 19.01.2021 (вх. №1402/21 від 21.01.2021) про залишення позову без розгляду, яке ухвалою суду від 08.02.2021 залишено без задоволення.

2.17. 08.02.2021 під час підготовчого засідання заявником заявлено суду усне клопотання про об`єднання позовних проваджень про стягнення збитків, а саме, з керуючого санацією Лахненка Є.М. (справа 911/2445/20 (Б8/180-10) та ОСОБА_15 (справа Б8/180-10) для розгляду в межах справи про банкрутство, у задоволенні якого ухвалою суду від 08.02.2021 відмовлено.

2.18. 22.02.2021 засобами поштового зв`язку заявник направив до суду заяву №668 від 22.02.2021 (вх. №10/21 від 24.02.2021) про відвід судді Янюк О.С. від розгляду даної справи, у задоволенні якої ухвалою суду від 24.02.2021 було відмовлено.

2.19. 24.02.20.21 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 24.02.2021 (вх. №4455/21) про відкладення розгляду справи, яке протокольною ухвалою суду від 25.02.2021 було задоволено (протокол судового засідання від 25.02.2021).

2.20. 27.01.2021 засобами поштового зв`язку до суду звернувся ОСОБА_4 із клопотанням б/н від 26.01.2021 (вх. №3337/12 від 11.02.2021) про витребування від Київської місцевої прокуратури №1, ТОВ «Гранд-цінні папери» та ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» відповідних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Водночас, порядок розгляду заяв та клопотань під час судового розгляду справи урегульовано ст.207 ГПК України, згідно ч. 1 якої головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

При цьому, суд зазначає, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ч. 3 ст. 201 ГПК України).

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 08.02.2021, зокрема, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 25.02.2021. Отже, відповідне клопотання ОСОБА_4 , яке надійшло до суду 11.02.2021, підлягає розгляду у порядку визначеному ст. 207 ГПК України.

Ураховуючи положення ст.207 ГПК України та зміст вказаного клопотання, суд зазначає, що останнє не містить у собі обставин, які б вказували на неможливість подання його під час здійснення підготовки справи до розгляду по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 14.09.2018 (суддя Лопатін А.В.), яка залишена в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018, відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків до розгляду в межах провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція».

Проте, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019 вищевказані судові рішення скасовані, а зазначену позовну заяву постановлено передати до Господарського суду Київської області для розгляду в межах провадження у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція».

3.2. Ухвалою суду від 16.05.2019 (суддя Лопатін А.В.), зокрема, прийнято відповідну позовну заяву до розгляду в межах провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», призначено підготовче засідання на 12.06.2019 та запропоновано учасникам справи подати до суду заяви по суті справи, визначені у ст. 161 ГПК України.

3.2.1. Ухвалою суду від 12.06.2019, зокрема, призначено підготовче засідання на 26.06.2019.

На підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладено до 09.07.2019, про що постановлено відповідну ухвалу від 26.06.2019.

3.2.2. Ухвалою суду від 09.07.2019, зокрема, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 03.09.2019.

3.2.3. 03.09.2019 за результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 02.10.2019, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 03.09.2019.

3.2.4. Ухвалою суду від 02.10.2019 зупинено провадження у справі №Б8/180-10 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» до ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування збитків до ухвалення рішення за результатами перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 10.10.2018 у справі № Б8/180-10 за заявою ОСОБА_3 до ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» про банкрутство, набрання ним законної сили та відповідно повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 15.06.2020, зокрема, поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання на 15.07.2020.

3.2.5. На підставі ст. 216 ГПК України судове засідання відкладено до 05.08.2020, про що постановлено відповідну ухвалу від 15.07.2020.

3.2.6. Ухвалою суду від 05.08.2020 задоволено заяву судді Господарського суду Київської області Лопатіна А.В. про самовідвід у справі №Б8/180-10, відведено суддю Лопатіна А.В. від розгляду означеної справи та постановлено передати її для визначення іншого складу суду у відповідності до положень ГПК України.

3.3. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2020 справу № Б8/180-10 передано на розгляд судді Чонговій С.І., яка ухвалою від 11.08.2020 прийняла вказану справу до свого провадження та призначила її до розгляду на 24.09.2020.

На підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання було відкладено до 29.10.2020, про що постановлено відповідну ухвалу від 24.09.2020.

3.4. У зв`язку із припиненням трудових відносин з суддею Чонговою С.І., на підставі відповідного розпорядження керівника апарату, справу про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» передано до розгляду судді Янюк О.С., яка ухвалою суду від 06.11.2020 прийняла справу №Б8/180-10 до свого провадження.

3.5. Ухвалою суду від 06.11.2020 суддею Янюк О.С. прийнято до свого провадження справу №Б8/180-10 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» до ОСОБА_3 за участю відповідних третіх осіб про відшкодування збитків до розгляду у межах справи №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» та призначено підготовче засідання на 07.12.2020.

На підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання було відкладено до 11.01.2021, про що постановлено відповідну ухвалу від 07.12.2020.

Ухвалою суду від 11.01.2021, зокрема, залучено до участі у справі №Б8/180-10 в частині розгляду позову б/н від 06.09.2018 (вх. №2057/18 від 10.09.2018) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Базальт-альтернатива», продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 08.02.2021.

3.6. 08.02.2021 за результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 25.02.2021 (ухвала суду від 08.02.2021).

На підставі ст.ст. 202, 216 ГПК України судове засідання було відкладено до 29.03.2021, про що судом постановлено ухвалу від 25.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання від 25.02.2021.

Водночас, у період з 15.03.2021 по 01.04.2021 суддя Янюк О.С. перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим судове засідання призначене на 29.03.2021 не відбулось, а тому, після закриття лікарняного листа та відновлення працездатності судді, ухвалою від 06.04.2021 призначено судове засідання на 17.05.2021.

Ухвалою суду від 17.05.2021, яка занесена до протоколу судового засіданні від 17.05.2021, на підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 07.06.2021.

3.7. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 07.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Висновки суду із посиланням на докази та норми права, які застосовано

4.1. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Отже, законодавцем за темпоральним критерієм визначено пряму дію норм Кодексу та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу 21.10.2019 перебувають на стадії санації.

Водночас, п.1-1 п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного з 19.01.2013) положення останнього застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Ураховуючи те, що справу №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» було порушено ухвалою суду від 30.11.2010 та ухвалою цього ж суду від 28.05.2012 відкрито процедуру санації боржника то до спірних правовідносин, крім продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, підлягав застосуванню Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у редакції від 04.11.2012 (далі Закон про банкрутство).

4.2. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 41 ГПК України встановлено, що у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, особливості участі у судовому процесі осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою передбачені ст. 54 ГПК України.

У свою чергу, зазначеною статтею встановлено, що власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

До закінчення підготовчого засідання у справі інший співвласник (учасник, акціонер) цієї юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, має право приєднатися до поданого позову шляхом подання до суду відповідної заяви, після чого він набуває таких самих процесуальних прав та обов`язків, як і власник (учасник, акціонер), який подав позов.

Проаналізувавши зазначені положення, суд дійшов висновку, про наявність умов за яких особа може звернутись до суду за захистом прав юридичної особи у порядку ст. 54 ГПК України, а саме: така особа повинна бути акціонером (учасником) юридичної особи в інтересах якої подано позов; у вказаної особи повинно бути у власності не менше 10% статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій).

Як зазначалось вище, заявник звернувся до суду із відповідним позовом до ОСОБА_3 як голови правління ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», який, у розумінні Закону України «Про господарські товариства» (у редакції чинній на момент укладення відповідного договору) є посадовою особою товариства. Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 01.07.2008, керівником ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» також був ОСОБА_3 .

Так, у своєму позові заявник зазначає, що є акціонером ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» та володіє 262 512 простою бездокументарною акцією товариства, що становить 15.9649% від загальної кількості акцій. На підтвердження вказаної обставини долучив до позовної заяви копії облікових реєстрів власників цінних паперів, станом на 24.04.2014, а також витяг із загальнодоступної інформаційної бази даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів (інтернет-портал smida.gov.ua), станом на 2-ий квартал 2018 року (т. 1 а.с. 181-189).

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про депозитарну систему України» (у редакції чинній станом на день звернення заявника до суду; далі-Закон) депозитарний облік цінних паперів - облік цінних паперів, прав на цінні папери та їх обмежень на рахунках у цінних паперах (далі - депозитарний облік). Депозитарний облік у системі депозитарного обліку цінних паперів ведеться у кількісному виразі. При цьому облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами, Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України. Облік зобов`язань емітента за цінними паперами власних випусків емітента ведеться Центральним депозитарієм, а у випадках, встановлених цим Законом, - Національним банком України, стосовно кожного випуску цінних паперів на підставі депонування глобального сертифіката та/або тимчасового глобального сертифіката.

Крім того, ч.ч.1,2 ст. 8 зазначеного Закону встановлено, що підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах. Виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, ані заявником, ані іншими учасниками справи не було надано суду відповідних доказів або/та інших належних доказів, які б підтверджували або спростовували викладені у позовній заяві обставини в частині наявності у вказаної особи права звертатись до суду у порядку ч. 1 ст. 54 ГПК України в інтересах ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», саме станом на 06.09.2018, а інформація, розміщена на інтернет-порталі smida.gov.ua не є у розімінні ст.77 ГПК України тим виключним доказом, який підтверджує відповідні обставини.

Крім того, під час розгляду даного спору до позову заявника у порядку ч. 3 ст. 54 ГПК України інші співвласники (учасник, акціонер) ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» не приєднувались та відповідних заяв із цього питання до суду не подавали.

Водночас, судом береться до уваги положення ч.ч. 4, 5 ст.75 ГПК України та постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 у справі №911/2445/20 (№Б8/180-10), із змісту якої вбачається, що у заявника наявні зазначені умови для звернення до суду із даним позовом.

4.3. Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України (далі ГК України), відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 2 ст. 89 ГК України встановлено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Водночас, загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.11.2019 у справі №910/20261/16 наведено правовий висновок про те, що протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні.

Водночас, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

При цьому обов`язок доведення в суді факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди, а також прямого причинного зв`язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №915/1456/15).

4.4. Як зазначалось вище, заявник в обґрунтування свого позову посилається на звіт ТОВ «АФ «Олеся» за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Теплозвукоізоляція» (т. 3 а.с. 216-294) та вказує, що ОСОБА_3 уклав із ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляцію» договір поворотної фінансової допомоги №7 від 01.07.2008 (т. 4 а.с.22) за яким позика не була вчасно повернута позивачем, що, у свою чергу, призвело до штучного збільшення розміру кредиторської заборгованості. З цього приводу суд зазначає наступне.

4.4.1. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2021 у справі №910/23627/16).

Так, в ухвалі Господарського суду Київської області від 22.02.2011 (суддя Скутельник П.Ф.) у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» встановлено, що загальний розмір вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «БЗ «Телозвукоізоляція» відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.02.2009 у справі №2-504/2009 становив 1 385 807,41 грн, у тому числі: 412 100,00грн заборгованості за договором поворотної фінансової позики від 01.07.2008 № 7; 206 050,00грн штрафу за порушення виконання умов договору; 733 538,00грн пені за порушення виконання умов договору; 6 015,01грн 3% річних за порушення виконання умов договору; 26 374,40грн інфляційних збитків. Водночас, вказаною ухвалою суду визнано безспірні грошові вимоги відповідача, зокрема, у розмірі 412 100,00грн боргу за договором поворотної фінансової допомоги.

Разом з цим, ухвалою суду від 23.11.2011 у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», зокрема, визнано грошові вимоги відповідача до позивача у тому числі у розмірі 250 000,00грн (штраф та пеня за порушення умов договору поворотної фінансової позики від 01.07.2008 № 7).

Ураховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що вказана заборгованість ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» перед ОСОБА_3 за договором поворотної фінансової допомоги від 01.07.2008 № 7 підтверджена відповідними рішеннями судів. До того ж, зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що жодним із учасників справи не висловлювались заперечення щодо відповідних вимог відповідача до позивача саме у справі про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція».

При цьому, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція договору означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 906/129/20).

У свою чергу, ані заявником ані іншими учасниками справи не було надано суду доказів визнання відповідного договору недійсним, у зв`язку із чим, останній, у відповідності до положень ст. 629 ЦК України, підлягав обов`язковому виконанню.

4.4.2. Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство арбітражний керуючий зобов`язаний аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на ринках.

При цьому, арбітражний керуючий має право залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їх діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами (абз. 5 ч. 4 ст. 31 Закону про банкрутство).

На виконання зазначених положень керуючим санацією ПрАТ «БЗ «Теплозвкоізоляці» Жмайлом О.В. укладено із ТОВ «АФ «Олеся» договір №01/10-13-02 від 01.10.2013 відповідно до якого, зазначена особа надає позивачу послуги з аналізу фінансово-господарського стану підприємства на предмет виявлення ознак неплатоспроможності та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства (т. 3 а.с. 213-215).

Із змісту відповідного звіту від 23.10.2013 вбачається, що незважаючи на достатній обсяг оборотних коштів, у 2008 році ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція» уклав договір поворотної фінансової допомоги №7 від 01.07.2008 з пов`язаною особою на короткий термін. Оскільки позика не була вчасно повернута, це призвело до штучного збільшення розміру кредиторської заборгованості за рахунок штрафів та пені, а в подальшому до відкриття на цій підставі провадження з банкрутства. Вище наведені факти свідчать про те, що з боку керівництва виявлено дії з метою навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства. Встановлення в процесі судового розгляду наявності зловживань в діях керівництва при укладення вищенаведеної угоди, може бути ознакою умисних дій керівництва з доведення підприємства до банкрутства. Зазначений звіт складений директором ТОВ «АФ «Олеся» ОСОБА_14 .

Разом із цим, як зазначалось вище, за результатами допиту ОСОБА_14 , судом враховано свідчення останньої. Так, із змісту наявної у матеріалах справи свідка вбачається, що аналіз виявлення ознак дій з доведення до банкрутство та визначення ознак втрати або відновлення платоспроможності показав наявність дій вищого управлінського персоналу, направлених на доведення до банкрутства: керівництво компанії уклало завідомо невигідну для підприємства угоду, яка стала причиною погіршення його фінансового стану та відкриття провадження з банкрутства. В аудиторському висновку зазначено, що наявність умислу в діях органів управління боржника, що спричинили доведення підприємства до банкрутства при укладенні вище наведеної угоди не є компетенцією аудитора і має бути встановлена в процесі судового розгляду (т. 2 а.ч. 108-109).

Проте, наданий заявником звіт не може братися судом до уваги як беззаперечний та єдиний доказ, який підтверджує вину відповідача, оскільки аудитором зазначено лише про ймовірність наявності умисних дій керівництва, які, у свою чергу, мають бути встановлені саме у судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону про банкрутство керуючий санацією має право подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

Однак, учасниками справи не було надано суду доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним відповідного договору, у тому числі після відображення відповідних обставин у звіті ТОВ «АФ «Олеся».

4.5. Як зазначалось вище, обов`язок доведення в суді розміру завданої шкоди, що полягає у документальному підтвердженні розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди. покладений саме на заявника.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, заявник посилався на неправомірність договору поворотної фінансової допомоги №7 від 01.07.2008.

Водночас, як встановлено судом в ухвалах від 22.02.2011 та від 23.11.2011 у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «БЗ «Теплозвукоізоляція», на підставі зазначеного договору у позивача виникло грошове зобов`язання перед ОСОБА_3 у розмірі 412100,00грн (основний борг); 33 790,41грн (3% річних); 114 151,70грн (інфляційні втрати); 100 000,00грн (штраф); 150 000,00грн (пеня).

Водночас, заявником заявлено до стягнення суму збитків у розмірі 370 000,00грн, з яких: 250 000,00грн - штрафні санкції та пеня; 120 000,00грн привласнені відповідачем кошти. Проте, заявником не обґрунтовано у встановленому ГПК України порядку чому саме зазначена сума є збитками та підлягає стягненню з відповідача.

Ураховуючи зазначене, у суду відсутні підстави вважати, що 370 000,00грн є саме тими грошовими коштами, які у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України та ч. 2 ст. 224 ГК України, підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1166 ЦК України.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, підготовче провадження в останній, у зв`язку із зміною складу суду, проводилось тричі, проте, заявник не скористався правами, визначеними, зокрема та не виключно, у ст. 80, 101 ГПК України в частині подання додаткових доказів на підтвердження розміру понесених позивачем збитків, звернення до суду із клопотання про призначення відповідної економічної експертизи тощо.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником документально не підтверджено наданий розрахунок суми, що підлягає стягненню з відповідача.

4.6. Інших доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України на підтвердження викладених у позовній заяви ані позивачем ані заявником суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не було доведено суду належними та допустимими доказами, що позивачем, внаслідок укладення відповідного договору, понесені збитки у розмірі 370 000,00грн.

Підсумовуючи викладене та ураховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність заявником своїх позовних вимог та наявності усіх чотирьох елементів складу цивільно-правового правопорушення, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для задоволення відповідного позову.

Інших доказів, які підтверджують ті чи інші обставини заявником суду надано не було.

5. Докази відхилені судом

Інші наявні у матеріалах справи докази (документи) не беруться судом до уваги, оскільки останні не впливають на встановлення тих чи інших обставин у даній справі.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову, судовий збір покладається на особу, яка звернулась із таким позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 129-130, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» б/н від 06.09.2018 (вх. №2057/18 від 10.09.2018) до ОСОБА_3 про відшкодування збитків залишити без задоволення.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25.06.2021.

Станом на 25.06.2021 рішення законної сили не набрало.