ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021м. ДніпроСправа № 904/1181/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Броян А.Р.

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок на Євгена Коновальця, 13"

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології", Дніпропетровська область, м. Дніпро

відповідача-2: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

відповідача-3: Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники:

від позивача: Кім Г.В., довіреність № б/н від 01.02.2021, адвокат;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: Кузюр О.О., витяг з реєстру, представник

СУТЬ СПОРУ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок на Євгена Коновальця, 13" звернулося до господарського суду з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології", відповідача-2: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, відповідача-3: Дніпровської міської ради, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 275/А від 27.02.2020, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології";

- витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01, опис об`єкта: в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 нежитлове приміщення № 35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 17.03.2021.

16.03.2021 відповідача-3 подав до суду заяву про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 17.03.2021 відкладено підготовче засідання на 29.03.2021.

Ухвалою від 29.03.2021 у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про зупинення провадження у справі № 904/1181/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 201/4805/20 відмовлено. Відкладено підготовче засідання на 19.04.2021.

05.04.2021 відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що як вбачається з п. 1.1. договору власником нежитлового приміщення був продавець (територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради), право комунальної власності за ним на об`єкт нерухомого майна зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2014, запис № 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01. При укладенні договору право власності продавця підтверджувалося інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 202128343, сформованою 27.02.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради у даному випадку є добросовісним власником нежитлового приміщення, оскільки набула його у власність від ТОВ «ГАЛЛІй», яке в свою чергу, також, було добросовісним набувачем: нежитлове приміщення було ним придбано за договором купівлі-продажу, дійсність якого не оспорювалася. Таким чином, ТОВ «Інженерні світлотехнічні технології» є добросовісним покупцем, жодних підстав вважати, що нежитлове приміщення може належати третім особам у товариства не було. Сторонами договору також було належно виконано умови договору та зобов`язання за ним, покупцем здійснено у повному обсязі оплату, а продавцем передано у власність покупця об`єкт приватизації. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. У зв`язку із чим відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 19.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 24.05.2021 включно та відкладено підготовче засідання на 17.05.2021.

26.04.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив.

14.05.2021 відповідач-3 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 27.07.2013 право власності за територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23.07.2013 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 по справі № 38/5005/11447/2012 визнано недійсною мирову, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради передало у власність кредитора ТОВ «Солярис» об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення № 35 по АДРЕСА_2 . Спірне приміщення в подальшому зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме 16.04.2014 за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01 за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Галлій» № 3 від 28.01.2014 та рішення Дніпропетровської міської ради від 29.01.2014 № 15/47 «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська». На спірне приміщення проведено державну реєстрацію права комунальної власності, власником нежитлового приміщення № 35 площею 108, 8 кв. м по пров. Євгена Коновальця, 13 є територіальна громада м. Дніпра в собі Дніпровської міської ради. Нежитлове приміщення № 35 площею 108, 8 кв. м. по АДРЕСА_2 у порядку встановленому законодавством не відчужувалось у спільну сумісну власність мешканців будинку разом із приватизацією, тому до позивачів не перейшло ані право користування, ані право власності на вищезазначене приміщення. Дніпровська міська рада на момент укладання договору купівлі-продажу була належним власником. Твердження позивачів, що нежитлове приміщення № 35 по АДРЕСА_2 не належало територіальній громаді міста Дніпра не відповідає дійсності, тому відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в описовій частині об`єкта визначено, що спірний об`єкт є саме нежитловим приміщенням. Відповідно до технічного паспорту 27.05.2013 спірний об`єкт визначено як нежитлове приміщення № 35, що розташоване в цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_3 , що складається з наступних приміщень: 1 - тамбур, загальною площею 4,3 кв.м, 2 - приміщення, загальною площею 10,9 кв.м, 3 - підсобне приміщення, 3,0 кв.м, 4 - приміщення, загальною площею 9,1 кв.м, 5 - приміщення, загальною площею 6,9 кв.м, 6 - приміщення, загальною площею 14,8 кв.м, 7 - приміщення, загальною площею 6, 8 кв.м, 8 - приміщення, загальною площею, 10,4 кв.м, 9- санвузол, загальною площею 5,6 кв.м, 10 - коридор 37,0 кв.м, всього 108,8 кв.м. Технічним паспортом від 13.01.2017 спірний об`єкт визначено також як нежитлове приміщення № 35, що розташоване в цокольному поверсі житлового будинку А-8 по АДРЕСА_2 , що складається з наступних приміщень: 1 - тамбур, загальною площею 4,3 кв.м., 2 - приміщення, загальною площею 10,9 кв.м, 3 - підсобне приміщення, 3,0 кв.м, 4 - приміщення, загальною площею 9,1 кв.м, 5 - приміщення, загальною площею 6,9 кв.м, 6 - приміщення, загальною площею 14,8 кв.м, 7 - приміщення, загальною площею 6, 8 кв.м, 8 - приміщення, загальною площею, 10,4 кв.м, 9- санвузол, загальною площею 5,6 кв.м, 10 - коридор 37,0 кв.м, всього 108,8 кв.м. У зв`язку із чим відповідач-3 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання на 24.05.2021.

17.05.2021 позивач подав до суду заперечення на письмові пояснення відповідача-3.

Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 23.06.2021.

У судове засідання 23.06.2021 з`явились представник та позивача та відповідача-3.

Ухвалою від 23.06.2021 відкладено розгляд справи по суті на 29.06.2021.

У судове засідання 29.06.2021 з`явились представник та позивача та відповідача-3.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2020 між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 275/А (далі - договір).

Продавець зобов`язується передати у власність покупцю, який став переможцем електронного аукціону без умов № UА-Р5-2019-12-22-000002-1 від 17.01.2020, об`єкт приватизації нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт приватизації), яке належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, на підставі протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Галлій" № 3 від 28.01.2014, рішення Дніпропетровської міської ради від 29.01.2014 № 15/47 "Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська", що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2014 за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01, та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 20218343, сформованою 27.02.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. Опис об`єкта приватизації: в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 нежитлове приміщення № 35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м. Покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, сплатити за нього ціну продажу і виконати умови, що визначені в цьому договорі та здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт приватизації відповідно до чинного законодавства України (п. 1.1. договору).

Позивач зазначає, що проданий Дніпровською міською радою об`єкт, позначений як приміщення 35 в цокольному поверсі житлового будинку, є допоміжним приміщенням, призначеним для забезпечення експлуатації багатоповерхового будинку в цілому, та є об`єктом спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку, ані Дніпровська міська рада, ані Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради не є власником цокольного поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Приміщення цокольного поверху житлового будинку № 13 з самого початку було допоміжним і до 2020 року, до моменту відчуження ТОВ "Інженерні світлотехнічні технології", використовувалось співвласниками виключно для обслуговування багатоквартирного будинку. Набуття прав співвласників на вказані приміщення не потребує додаткового визнання, а саме право спільної сумісної власності виникає безпосередньо із закону.

У зв`язку з укладенням оспорюваного договору, на замовлення співвласника багатоквартирного будинку ОСОБА_1 , від імені якої діяла представник Кім Г.В., Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено будівельно-технічну експертизу, об`єктом дослідження якої було приміщення цокольного, поверху ІІ секції секційного житловому будинку АДРЕСА_2 , матеріали технічної інвентаризації. На вирішення дослідження поставлено наступні питання:

1. Чи відноситься приміщення № 35 поз.1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2 , до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку літ. А-8, що призначені для задоволення потреб співвласників житлового багатоквартирного будинку?

2. Чи розташовані в приміщенні № 35 поз.1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2 інженерні комунікації та технічні пристрої, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, які необхідні для забезпечення безпечної експлуатації, побутового обслуговування мешканців будинку, забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир багатоквартирного житлового будинку літ. А-8, які забезпечують обслуговування більше однієї квартири?

На дослідження надано: копію плану приміщення № 35, цокольний поверх, літ. А-8, буд. АДРЕСА_2 , інвентаризація станом на 13.01.2017 виконана ОСОБА_2 ; копію матеріалів інвентаризаційної справи №6318 на будинок АДРЕСА_4 , в частині інвентаризації цокольного поверху будинку станом на 23.02.2000.

За результатами проведення судової будівельно-технічно експертизи Дніпропетровським науково дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України було складено висновок експерта № 2147-20 від 12.09.2020 (т. 1 а.с. 24-39), відповідно до якого:

- враховуючи об`ємно-планувальні рішення приміщень, наявність єдиного входу до приміщень досліджуваного цокольного поверху, який, у свою чергу, є і єдиним для усіх приміщень евакуаційним виходом, наявні загальнобудинкові інженерні комунікації та обладнання у приміщеннях, конструктивні зв`язки тощо та визначення нормативних актів, приміщення № 35 поз.1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку літ. А-8, що призначені для задоволення потреб співвласників житлового багатоквартирного будинку;

- по другому питанню дослідженням встановлено розташування в приміщенні № 35 поз. 1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_2 інженерні комунікації та технічні пристрої, механічне, сантехнічне та інше обладнання, які необхідні для забезпечення безпечної експлуатації, побутового обслуговування мешканців квартир багатоквартирного житлового будинку літ. А-8, які відповідно забезпечують обслуговування більше однієї квартири секції даного будинку.

Позивач зазначає, що у висновку експерта встановлено невідповідність плану приміщення 35 матеріалам інвентаризації, проведеної КП "ДМБТІ" ДОР 23.02.2000, а саме за планом, наданим Дніпровською міською радою, приміщення 35 складається з приміщень (прим.) 1-10 площею 108,8 кв.м., однак фактично дана частина цокольного поверху житлового будинку є приміщеннями з літ. XXII, яке складається з 13 приміщень та має загальну площу 141,8 кв.м.. Прим. 11 (площею 16,5 кв.м.), 12 (площею 7,2 кв.м.), 13 (площею 9,3 кв.м.), вхід до яких є виключно з прим.10, взагалі не відображені у плані відчужуваної частини цокольного поверху, однак з огляду на відсутність окремого доступу ці приміщення фактично самовільно захоплено разом із загальнобудинковими мережами та обладнанням.

Листом № 5280 від 28.05.2020 (т. 1 а.с. 40) КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомило, що реєстрація права власності станом на 31.12.2012 та технічна інвентаризація приміщення № 35 у цокольному поверсі II секції буд. АДРЕСА_5 КП «ДМБТІ» ДМР не проводились. Також, додатково повідомлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи на вищезазначений будинок в підвалі І секції містяться відомості про інвентаризацію приміщення №ХХІ, в якому є поз.№ 35 (коридор) площею 19,0 кв.м.

Позивач зазначає, що приміщення 35 площею 108,8 кв.м., яке складається з прим.1-10 у складі цокольного поверху взагалі відсутнє, а тому не могло бути відчужене як окремий об`єкт речових прав.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.05.2000 № 1263 «Про оформлення прав власності фізичним особам на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_5 » (т. 1 а.с. 41-49), розглянувши прохання управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (в інтересах фізичних осіб, які брали участь на паях у будівництві) про оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_5 , було вирішено оформити права власності з видачею свідоцтв фізичним особам на квартири та нежитлові приміщення на підставі договорів про участь на паях у будівництві житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) згідно додатку до рішення. Доручено Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити і зареєструвати свідоцтва про право власності (після надання власниками актів прийняття-передачі).

Позивач зазначає, що житловий будинок літ. А-8, в тому числі і його цокольний поверх, частину якого було відчужено Дніпровською міською радою, будувався за рахунок коштів, залучених від фізичних осіб.

Листом Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06.02.2001 № 50/4-4 «Про реєстрацію квартир буд. АДРЕСА_5 » (а.с. 50) було повідомлено про те, що шість квартир житлового будинку АДРЕСА_5 були збудовані за рахунок коштів обласного бюджету, а саме: квартири №№ 1, 2, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та відповідно сараї до них у приміщеннях підвалу №№ 1, 2, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 25.

25.04.2001 Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.04.2001 № 807 «Про оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_5 » за Територіальною громадою міста Дніпропетровська було зареєстровано право комунальної власності на квартири №№ 1, 2, 15, АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , а також нежитлові приміщення №№ 1, 2, 15, 16, 17, 25 та видано відповідне свідоцтво про право власності від 25.04.2001 (т. 1 а.с. 52).

У подальшому, як зазначає позивач, вказані квартири були передані у приватну власність.

Зокрема:

- квартира АДРЕСА_10 наразі належить ОСОБА_3 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214531857 (т. 1 а.с. 53);

- квартира АДРЕСА_11 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214532130 (т. 1 а.с. 54);

- квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (право власності зареєстровано у паперовому реєстрі);

- квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_9 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214533561 (т. 1 а.с. 55);

- квартира АДРЕСА_8 належить ОСОБА_10 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214534242 (т. 1 а.с. 56);

- квартира АДРЕСА_9 належить ОСОБА_11 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214535641 (т. 1 а.с. 57).

Позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (право власності зареєстровано у паперовому реєстрі).

Позивач стверджує, що будь-які окремі нежитлові приміщення багатоквартирного будинку № 13 у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська (міста Дніпро), в тому числі приміщення цокольного поверху, не передавались та при будівництві багатоквартирного будинку були відсутні нежитлові приміщення, які мали б інше призначення, крім допоміжного (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо).

Позивач зазначає, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав, приміщення неодноразово та без дотримання вимог чинного законодавства змінювало формальних власників, які ніколи навіть не з`являлися у спірному приміщенні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 216488031 від 16.07.2020 (т. 1 а.с. 58-62) відбувались наступні переходи права:

1) 17.07.2013 державним реєстратором Колесник І.М. Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номер НОМЕР_1 від 23.07.2013 зареєстровано право власності за Територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради;

2) 26.07.2013 державним реєстратором Кір`ян М.Ю. Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі ухвали суду у справі № 38/5005/11447/2012 від 24.07.2013 зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальнісю "Солярис";

3) 27.07.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі договору купівлі-продажу № 5432 від 27.07.2013 зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Галлій";

4) 16.04.2014 державним реєстратором Дніпропетровського міського управління Дніпропетровської області Зубко Валерієм Юрійовичем на підставі рішення Дніпровської міської ради № 15/47 від 29.01.2014, протоколу загальних зборів ТОВ "Галлій" № 3 від 28.01.2014 зареєстровано право власності за Територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради;

5) 01.04.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. на підставі договору купівлі-продажу № 275/А, реєстровий номер 137 від 27.02.2020 зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології".

Позивач вказує, що лише у вересні 2020 року співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 стало відомо, що первинна реєстрація права власності Територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на частину цокольного поверху будинку № 13, позначеного як приміщення 35, була проведена на підставі свідоцтва про право власності від 23.07.2013 серія та номер НОМЕР_2 . Однак будь-які передбачені чинним законодавством підстави для видачі свідоцтва на право комунальної власності відсутні. З огляду на те, що свідоцтво про право власності не породжує виникнення відповідного права, а будь-який передбачений чинним законодавством правовстановлюючий документ щодо набуття права комунальної власності відсутній, у Дніпровської міської ради були відсутні повноваження на розпорядження об`єктом спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку. Таким чином, спірне приміщення, яке фактично є частиною цокольного поверху другої секції житлового будинку АДРЕСА_2 , ніколи не перебувало у комунальній власності, не могло бути відчужене Дніпровською міською радою чи Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, і вибуло із власності співвласників багатоквартирного будинку без відповідної правової підстави.

Позивач зазначає, що ОСББ "Будинок на Євгена Коновальця, 13" та співвласники даного житлового будинку не надавали своєї згоди та не мали волевиявлення на відчуження спільного майна, а отже, укладений договір підлягає визнанню недійсним, а допоміжне приміщення - витребуванню в особи, яка протиправно ним заволоділа.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України).

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України, законах України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та "Про житлово-комунальні послуги" (ч. 2 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносини, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначаються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлкомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»).

Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають (ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до офіційного тлумачення, що дане в Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_12 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних епутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків): допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Пунктом 1 рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2011 від 09.11.2011 роз`яснено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові № 916/2069/17 від 18.07.2018 дійшов висновку:

«На час виникнення спору віднесення приміщень до допоміжних регулювалося Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", згідно зі ст. 1 якого допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Вказані норми є спеціальними відносно норм Закону у України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" щодо визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку і визначальним для правильного вирішення спору є встановлення того, чи відноситься спірне приміщення до допоміжних чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.»

При вирішенні даного спору визначальним є визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення того, чи відносяться спірні приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку.

Відповідно до висновку експерта № 2147-20 від 12.09.2020, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічно експертизи Дніпропетровським науково дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, експерт дійшов висновку, що враховуючи об`ємно-планувальні рішення приміщень, наявність єдиного входу до приміщень досліджуваного цокольного поверху, який, у свою чергу, є і єдиним для усіх приміщень евакуаційним виходом, наявні загальнобудинкові інженерні комунікації та обладнання у приміщеннях, конструктивні зв`язки тощо та визначення нормативних актів, приміщення № 35 поз.1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_5 , відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку літ. А-8, що призначені для задоволення потреб співвласників житлового багатоквартирного будинку. Також дослідженням встановлено розташування в приміщенні № 35 поз. 1-10 загальною площею 108,8 кв.м. у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: м. Дніпро, провулок Коновальця Євгена (колишній провулок Урицького), будинок 13 інженерні комунікації та технічні пристрої, механічне, сантехнічне та інше обладнання, які необхідні для забезпечення безпечної експлуатації, побутового обслуговування мешканців квартир багатоквартирного житлового будинку літ. А-8, які відповідно забезпечують обслуговування більше однієї квартири секції даного будинку.

Листом № 5280 від 28.05.2020 (т. 1 а.с. 40) КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомило, що реєстрація права власності станом на 31.12.2012 та технічна інвентаризація приміщення № 35 у цокольному поверсі II секції буд.13 по провулку Урицького в м. Дніпропетровську КП «ДМБТІ» ДМР не проводились.

Таким чином, з викладеного вбачається, що приміщення № 35 загальною площею 108,8 кв.м. із самого початку не будувалось як таке, використання якого мало інше призначення, тобто розміщення магазину, перукарні, офісу, поштового відділення тощо.

Враховуючи викладене, приміщення № 35 загальною площею 108,8 кв.м. вважається допоміжним, оскільки його призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням.

Вказаним допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку мають право користуватись усі власники квартир у будинку.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів перебудови підвалу у нежитлові приміщення на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування та проектної документації, тому спірне приміщення є допоміжним та належить на праві сумісної власності власникам квартир будинку, представником яких виступає позивач.

Однак, 17.07.2013 державним реєстратором Колесник І.М. Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номер НОМЕР_1 від 23.07.2013 зареєстровано право власності за Територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Згідно правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 03.04.2018 по справі № 917/927/17, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Також Верховним Судом у постанові від 10.06.2020 по справі № 906/585/19 зазначив:

« 61. Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

62. Свідоцтво про право власності дійсно є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

63. Суд звертає увагу скаржника на те, що ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації, а тим більше тлумачити факт державної реєстрації як підставу виникнення такого права є логічною та юридичною помилкою, намаганням підмінити поняття причини та наслідку.».

Рішенням Дніпровської міської ради № 66/52 від 18.12.2019 «Про приватизацію об`єкта нерухомого майна по пров. Євгена Коновальця, 13, прим. 35» вирішено здійснити приватизацію об`єкта нерухомого майна по пров. Євгена Коновальця, 13, прим. 35, загальною площею 108,8 кв.м., як такого, що включений до Переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації в 2019 році, шляхом продажу на аукціоні (т. 1 а.с. 195).

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії та номер НОМЕР_1 від 23.07.2013, яке посвідчує право власності територіальної громади на спірне приміщення, не змінює його правового статусу. За наявності у спірного нежитлового приміщення статусу допоміжного, воно перебуває у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, свідоцтво про право власності не породжує виникнення відповідного права. Докази вчинення правочину,на підставі якого виникло право власності територіальної громади на спірне приміщення в матеріалах справи відсутній.

Тобто у Дніпровської міської ради були відсутні повноваження на розпорядження об`єктом спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку.

А отже спірне приміщення, яке фактично є частиною цокольного поверху другої секції житлового будинку АДРЕСА_2 , не могло бути відчужене Дніпровською міською радою чи Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, і вибуло із власності співвласників багатоквартирного будинку без відповідної правової підстави.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів; права і законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України).

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України).

Докази надання співвласниками спірного нерухомого майна (підвалу) згоди на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ч. 1 ст. 658 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що укладення договору купівлі-продажу особою, яка не є власником майна, порушує вимоги чинного законодавства та є підставою для визнання такого правочину недійсним в судовому порядку.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільного кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Тобто, за змістом ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України та відповідно до сформованих правових позицій, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником.

Зважаючи на те, що спірне підвальне приміщення є допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку, а докази надання співвласниками спірного нерухомого майна (підвалу) згоди на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном в матеріалах справи відсутні, господарський суд вважає позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 275/А від 27.02.2020, укладеного між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц вказано про наступне:

"Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.02.2016 (провадження N 6-2407цс15)).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 (провадження N 6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Право власника згідно із ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 згаданої статті)."

Як було вказано вище, співвласники багатоквартирного будинку № 13 по провулку Євгена Коновальця на праві спільної сумісної власності володіють всіма допоміжними приміщеннями житлового будинку, в тому числі приміщеннями цокольного поверху літ. А-8. Право спільної сумісної власності в даному випадку виникає в силу закону та реалізується співвласниками, в тому числі, через діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів (ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 335 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Враховуючи викладене, оскільки ОСББ "Будинок на Євгена Коновальця, 13" та співвласники даного житлового будинку не надавали своєї згоди та не мали волевиявлення на відчуження спільного майна, оскільки договір купівлі-продажу № 275/А від 27.02.2020 визнано судом недійсним, позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 01, опис об`єкта: в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 нежитлове приміщення № 35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Євгена Коновальця, 13, прим. 35 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів не спростовують вищенаведеної правової оцінки обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в розмірі 4 540,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 275/А від 27.02.2020, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології".

Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Коновальця Євгена, буд. 13, офіс 35, ідентифікаційний код 41648343) об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01, опис об`єкта: в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 нежитлове приміщення № 35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Євгена Коновальця, 13, прим. 35, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні світлотехнічні технології" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Коновальця Євгена, буд. 13, офіс 35, ідентифікаційний код 41648343) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок на Євгена Коновальця, 13" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Коновальця Євгена, буд. 13, ідентифікаційний код 43800071) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 513,34 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 37454258) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок на Євгена Коновальця, 13" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Коновальця Євгена, буд. 13, ідентифікаційний код 43800071) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 513,33 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 26510514) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок на Євгена Коновальця, 13" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Коновальця Євгена, буд. 13, ідентифікаційний код 43800071) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 513,33 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 29.06.2021

Суддя І.В. Мілєва