РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2021Справа № 910/979/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/979/21

За позовом Приватного підприємства "Альфа - Мур"

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Стор»

про скасування наказу

Представники учасників справи:

від позивача: Краснов І.В.; Борисова Т.М.

від відповідача: Колток О.М.;

від третьої особи: Плотниченко Д.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Альфа - Мур» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерством юстиції України, а саме Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, не дотримано положення про Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації та приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при розгляді скарги ТОВ «Вуд Стор», у зв`язку з чим безпідставно видано наказ №94/5 від 12.01.2021 про скасування рішення від 31.03.2020 №51837016, від 02.04.2020 №51863359, від 10.06.2020 №52579724 державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області - Сучкової Тетяни Федорівни, якими зареєстровано, зокрема, право власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна за адресою - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/979/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Стор».

12.02.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки оскаржуваний наказ був прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та із встановленням обставин, що є підставами для скасування рішень державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області - Сучкової Тетяни Федорівни.

12.02.2021 через відділ діловодства суду Департаментом адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на виконання вимог ухвали суду надано з Державного реєстру речових прав електронні копії документів, які були додані до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

26.02.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо спору, в яких позовні вимоги не визнає та зазначає, що державним реєстратором під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень належним чином не встановлено наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, а саме: не перевірено відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 у справі №202/2259/17 не давало змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав щодо будівель; за наявності вже зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна за третьою особою, не встановлено відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями; не здійснена перевірка цивільної правоздатності та дієздатності фізичної особи - громадянина України. При цьому, третя особа наголошує на тому, що рішення суду, яке було додано до реєстраційної дії не відповідало змісту рішення розміщеного в Державному реєстрі судових рішень, а на адвокатський запит до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська останній повідомив про те, що до нього не надходили запити від державного реєстратора Сучкової Т.Ф. і жодних відповідей за підписом голови не було надано, що свідчить про фіктивність залученого до реєстраційної справи листа Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2020 адресованого державному реєстратору Сучкова Т.Ф. Разом з цим, третя особа наголошує на тому, що під час вчинення реєстраційної дії на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 02.10.2018, підписаного між ОСОБА_1 та ПП «Альфа-Мур», державний реєстратор не надав оцінки справжності підписів на ньому, оскільки відповідно до статті 34 Закону України «Про нотаріат» акти про передання нерухомого майна до та зі статутних капіталів юридичних осіб складаються на спеціальних бланках нотаріальних документів.

04.03.2021 через відділ діловодства суду від Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов лист разом з копіями додаткового рішення від 27.04.2017 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/2259/17 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 про скасування додаткового рішення.

19.04.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли додаткові пояснення щодо нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та обставин виникнення тривалих спорів.

В судовому засіданні 30.04.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 14.05.2021.

Судове засідання, призначене на 14.05.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 призначено судове засідання на 01.06.2021.

В судовому засіданні 01.06.2021 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України була оголошена перерва до 18.06.2021.

В судовому засіданні 18.06.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представники відповідача та третьої особи проти позовних вимог заперечили, просили відмовити в позові.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.06.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною прийнято рішення №51837016 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - будівля, нежитлові будівлі оптово-роздрібного ринку, загальною площею 3992,5 кв.м. (нежитлові будівлі, що складаються з: А - вартова, Б - навіс, В - навіс, Г - контейнер, Д - вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З - вагон, И - вбиральня, І - душова, Й - контейнер, К - контейнер, Л - склад, М - транспункт, Н - контейнер, О - навіс, П - навіс, Р - вартова, С - вагон, Т - навіс, У - навіс, №1-7 торг.прил, №8 - шлагбаум, №9 - огорожа, №10 - огорожа, №11 - ворота, №12 - ворота, №13 - ворота, №14 - ворота, №15 - ворота, №16 - ворота, №17 - ворота, №18 - ворота, №19 - ворота, №20 - ворота, №21 - ворота, №22 - огорожа, №23 - прожектор, І - покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ - покриття площею 480,00 кв.м.), адреса АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205748298 підстави виникнення права власності: лист суду - серія та номер 202/2259/17-31.03.2020, виданий 31.03.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська; рішення суду, додаткове рішення, серія та номер 202/2259/17, виданий 27.04.2017 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська

За актом приймання-передачі від 02.10.2018 ОСОБА_1 вніс до статутного капіталу Приватного підприємства «Альфа-Мур» вказане нерухоме майно.

02.04.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною прийнято рішення №51863359 про державну реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Альфа-Мур» на об`єкт нерухомого майна - будівля, нежитлові будівлі оптово-роздрібного ринку, загальною площею 3992,5 кв.м., (нежитлові будівлі, що складаються з: А - вартова, Б - навіс, В - навіс, Г - контейнер, Д - вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З - вагон, И - вбиральня, І - душова, Й - контейнер, К - контейнер, Л - склад, М - транспункт, Н - контейнер, О - навіс, П - навіс, Р - вартова, С - вагон, Т - навіс, У - навіс, №1-7 торг.прил, №8 - шлагбаум, №9 - огорожа, №10 - огорожа, №11 - ворота, №12 - ворота, №13 - ворота, №14 - ворота, №15 - ворота, №16 - ворота, №17 - ворота, №18 - ворота, №19 - ворота, №20 - ворота, №21 - ворота, №22 - огорожа, №23 - прожектор, І - покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ - покриття площею 480,00 кв.м.), адреса АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205948955 підстави виникнення права власності - акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.10.2018.

10.06.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною прийнято рішення №52579724 на підставі технічного паспорту серії та номер 01854 виданого 15.04.2020 ФОП Лотаков В.В. про зміну площі з 3992,5 кв.м. на 35320 кв.м. за вищевказаним об`єктом нерухомого майна.

26.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Стор» подано до Міністерства юстиції України скаргу від 22.05.2020 на рішення державного реєстратора, в якій просило скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Тетяни Федорівни №51837016 від 31.03.2020 та №51863359 від 02.04.2020 та внести зміни до записів Державного реєстру прав, якими скасувати право власності Приватного підприємства «Альфа-Мур» на спірний об`єкт нерухомості.

Наказом Міністерства юстиції України №94/5 від 12.01.2021 (далі - наказ) скаргу від 22.05.2020 задоволено у повному обсязі; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2020 №51837016, від 02.04.2020 №51863359 та від 10.06.2020 №52579724 прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною.

Підставою для прийняття вказаного наказу став висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 08.12.2020 (далі - висновок).

У вказаному висновку зазначено, що зміст рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.04.2017 у справі №202/2259/17, доданого державному реєстратору до заяви, не відповідає змісту рішення, розміщеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак в порушення приписів статей 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором Сучковою Т.В. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2020 №51837016 належним чином не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав та здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі рішення суду, з якого неможливо встановити факту набуття права власності ОСОБА_1 та не запитано копію рішення суду, засвідчену в установленому порядку.

В свою чергу, рішення державного реєстратора від 02.04.2020 №51863359 та від 10.06.2020 №52579724 скасовані як такі, що випливають з факту скасування рішення від 31.03.2020 №51837016.

Позивач посилаючись на те, що наказ №94/5 від 12.01.2021 прийнятий Міністерством юстиції України без з`ясування дійсних обставин справи, оскільки Колегією не було надано оцінку наявності в матеріалах реєстраційної справи листу-відповіді Голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за №202/2259/17-31.03.2020 на запит державного реєстратора Сучкової Т.Ф. та не вжито заходів на перевірку відомостей, зокрема, шляхом звернення до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з метою отримання інформації щодо існування додаткового рішення у цивільній справі №202/2259/17, яким було визнано право власності на спірний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 , а також прийнято за наявності інформації щодо відкритого апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Вуд-Стор» щодо оскарження вказаного додаткового рішення суду, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що під час здійснення реєстраційних дій державний реєстратор діяв в межах свої повноважень, втім скасовуючи рішення Міністерством юстиції України вчинено порушення, за яких позивача позбавлено права власності, що свідчить про протиправність та наявність підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України №94/5 від 12.01.2021

Відповідач та третя особа, в свою чергу, заперечили проти позовних вимог, з підстав того, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та із встановленням обставин, що є підставами для скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.В., який належним чином не перевірив документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав та здійснив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 6 Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Статтею 7 Закону зазначено, що Міністерство юстиції України, здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав врегульовано приписами статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 1 вищевказаної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (частина 3 статті 37 Закону).

У частині 5 вказаної статті зазначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Приписами пункту 13 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом, у формі наказу.

Як встановлено судом, 08.12.2020, за результатом розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Стор» на рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Тетяни Федорівни №51837016 від 31.03.2020 та №51863359 від 02.04.2020, прийнято висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яким рекомендовано скаргу задовольнити та скасувати рішення №51837016 від 31.03.2020, №51863359 від 02.04.2020 та №52579724 від 10.06.2020, у зв`язку з чим прийнятий оскаржуваний наказ №94/5 від 12.01.2021.

У вказаному висновку зазначено, що зміст рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 у справі №202/2259/17, доданого державному реєстратору до заяви, не відповідає змісту рішення, розміщеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак в порушення приписів статей 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором Сучковою Т.В. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2020 №51837016 належним чином не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав та здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі рішення суду, з якого неможливо встановити факту набуття права власності ОСОБА_1 та не запитано копію рішення суду, засвідчену в установленому порядку.

Так, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (частина 8 статті 18 Закону).

Частиною 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи, державному реєстратору для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт нерухомості було подано додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 у справі №202/2259/17, яке було відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Комісією було встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному вебсайті судової влади України містилося рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 у аналогічній справі №202/2259/17 про визнання права власності на інший об`єкт нерухомого майна, а саме: частину квартири загальною площею 61,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта: 01).

Частина 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно приписів статті 31-1 вказаного Закону, яка визначає особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень, встановлено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

При цьому, пунктом 1 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» врегульовано, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Втім, належних та допустимих доказів, направлення державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. запиту до суду про отримання копії рішення суду, враховуючи відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень додаткового рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 у справі №202/2259/17, на підставі якого проведено 31.03.2020 реєстраційну дію, суду надано не було.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на лист Голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №202/2259/17-31.03.2020 від 31.03.2020, адресований державному реєстратору Сучкова Т.Ф., як належний доказ дотримання державним реєстратором вимог закону, оскільки самого запиту, адресованого суду від імені державного реєстратора, до матеріалів справи не додано і в матеріалах реєстраційної справи відсутній. Тоді як, листом, за підписом Голови суду, скріпленого печаткою суду, №202/2259/17/5015/2020 від 13.04.2020 на адвокатський запит Плотниченко Д.Г., Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська повідомив, що за даними вхідної кореспонденції суду та статистичного обліку канцелярії цивільних справ запитів або клопотань державного реєстратора Сучкової Т.Ф. виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області по цивільній справі за №202/2259/17 на адресу суду не надходило і будь-яких відповідей по даній справі судом не надавалось, що свідчить про порушення державним реєстратором під час вчинення 31.03.2020 року реєстраційної дії вимог закону щодо направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду та зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у зв`язку з цим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає обґрунтованим висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 08.12.2020 проте, що державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. було порушено вимоги статей 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2020 №51837016, оскільки належним чином не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав та здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі рішення суду, з якого неможливо встановити факту набуття права власності ОСОБА_1 та не запитано копію рішення суду, засвідчену в установленому порядку.

Водночас, суд зауважує, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 у справі №202/2259/17 скасовано додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, оскільки відсутні будь-які належні докази наявності підстав для визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 . При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і відомості щодо зміни адреси об`єкта на « 18Г» відсутні, а Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується співпадіння об`єктів нерухомого майна, їх складових, розміру з об`єктами нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

При цьому, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 19.09.2019 у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 20.08.2020 у справі №914/1680/18 та від 21.05.2020 у справі №906/764/20.

В даному випадку, судом не встановлено і позивачем не доведено, дотримання державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час прийняття рішення про державну реєстрацію від 31.03.2020 №51837016 права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 , а постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 у справі №202/2259/17 встановлено відсутність правових підстав для визнання права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за вказаною особою.

Разом з цим, під час розгляду справи судом встановлено, що 02.04.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною прийнято рішення №51863359 про державну реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Альфа-Мур» на об`єкт нерухомого майна - будівля, нежитлові будівлі оптово-роздрібного ринку, загальною площею 3992,5 кв.м., (нежитлові будівлі, що складаються з: А - вартова, Б - навіс, В - навіс, Г - контейнер, Д - вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З - вагон, И - вбиральня, І - душова, Й - контейнер, К - контейнер, Л - склад, М - транспункт, Н - контейнер, О - навіс, П - навіс, Р - вартова, С - вагон, Т - навіс, У - навіс, №1-7 торг.прил, №8 - шлагбаум, №9 - огорожа, №10 - огорожа, №11 - ворота, №12 - ворота, №13 - ворота, №14 - ворота, №15 - ворота, №16 - ворота, №17 - ворота, №18 - ворота, №19 - ворота, №20 - ворота, №21 - ворота, №22 - огорожа, №23 - прожектор, І - покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ - покриття площею 480,00 кв.м.), за адресою АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення права власності вказано акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.10.2018.

Частина 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що документи, які подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» №1127 від 25.12.2015 визначено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються: 1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна. Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою); 4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 спірний об`єкт нерухомості був переданий у статутний капітал позивача, про що було складено акт приймання-передачі майна, а тому державним реєстратором правомірно 02.04.2020 вчинено державну реєстрацію права власності за Приватним підприємством «Альфа-Мур» на спірний об`єкт нерухомості на підставі вказаного акту, справжність підписів сторін на якому були посвідчені нотаріально.

В той же час, частиною 2 статті 34 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення реєстраційної дії) встановлено, що тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису (за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса), а також дублікатів нотаріальних документів, рішень юридичних осіб, актів приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі, актів про передання нерухомого майна до та зі статутних капіталів юридичних осіб, передавальних актів, розподільчих балансів, а також інших документів, визначених законами, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України.

Тоді як, з наявного в матеріалах справи та наданого державному реєстратору акту приймання-передачі майна від 08.12.2018, за яким, як стверджує позивач, ОСОБА_1 вніс до статутного капіталу позивача спірне нерухоме майно, вбачається, що справжність підписів сторін не була посвідчена у встановленому Законом України «Про нотаріат» порядку.

Пункт 9 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 визначає, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з п. 13, 14 вказаного Порядку за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку зі спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, однак, в даному випадку, у цивільній справі №202/2259/17 спір виник між іншими сторонами та з інших підстав і на момент прийняття оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України про задоволення скарги 12.01.2021, апеляційний розгляд у справі №202/2259/17 був завершений і прийнята постанова апеляційного суду від 17.12.2020.

Враховуючи викладені обставини, та беручи до уваги висновок суду про порушення державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при прийнятті оскаржуваних рішень, позовні вимоги Приватного підприємства «Альфа-Мур» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №94/5 від 12.01.2021 задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Альфа - Мур» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 29.06.2021.

Суддя Т.В. Васильченко