УХВАЛА

м. Київ

01.07.2021Справа № 910/1656/18

За скаргою Київського комунального виробничого підприємства "Міськпаливо"

На дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

У справі за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" (м. Київ)

До Київського комунального виробничого підприємства "Міськпаливо" (м. Київ)

Про стягнення 2.077.917,81 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.06.21. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Київського комунального виробничого підприємства "Міськпаливо" на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якої скаржник просить суд:

- скасувати постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.04.21. та 22.04.21. у ВП № 65196963 в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», які призначені для оплати праці працівників боржника та сплати податків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.21. скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.07.21.

29.06.21. позивачем подано заперечення проти скарги.

30.06.21. державним виконавцем подано заперечення щодо скарги.

В судове засідання 01.07.21. учасники судового процесу не з`явились, що не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши скаргу суд встановив наступне.

19.04.21. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП № 65196963 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 30.08.18. № 910/1656/18.

19.04.21. та 22.04.21. державним виконавцем у ВП № 65196963 постановами накладено арешт на грошові кошти на рахунках відповідача межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Заявою № 053/056/4-93 від 27.05.21. відповідач звернувся до державного виконавця про зняття арешту з рахунку НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», додавши до заяви довідку ККВП «Міськпаливо» від 21.05.21. та довідку АТ КБ «Приватбанк» від 20.05.21.

Відповіддю № 65196963/30 від 04.06.21. боржнику було відмовлено в знятті арешту.

Означене зумовило звернення відповідача з даною скаргою до суду.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Скаржником не підтверджено, що рахунок № НОМЕР_1, з грошових коштів на якому він просить зняти арешт шляхом скасування постанови державного виконавця в частині, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати.

Натомість в матеріалах скарги наявні відомості про те, що рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Відсутні докази на підтвердження того, що на рахунок № НОМЕР_2 державним виконавцем було накладено арешт.

В свою чергу, за умови якщо АТ КБ «Приватбанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (частина 3) покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунок № НОМЕР_2 виконав, то зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

При цьому судом враховано, що в постановах від 19.04.21. та 22.04.21. виконавцем постановлено накласти арешт на грошові кошти крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Довідка № 053/056/4-90 від 21.05.21. не є таким документом.

За викладеного суд встановив, що заяву № 053/056/4-93 від 27.05.21. про зняття арешту з рахунку правомірно було не прийнято виконавцем, оскільки до цієї заяви боржник не подав документів, підтверджуючих викладені в заяві обставини виникнення зобов`язань з виплати заробітної плати та податків і їх розміру, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Саме означену правову позицію, на противагу посилання скаржника, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/361/19 від 19.05.20.

При цьому в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, на яку посилається скаржник, вказано, що відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що рахунок № НОМЕР_1, чи рахунок № НОМЕР_2 мають спеціальний режим використання.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги в порядку ст. 344 ГПК України не здійснюється, оскільки нормами Закону України «Про судовий збір» не встановлено розміру ставки судового збору за звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, інших витрат пов`язаних з розглядом скарги учасниками судового процесу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Київському комунальному виробничому підприємству "Міськпаливо" в задоволенні скарги на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

2. Ухвала набирає законної сили 01.07.21. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко