ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. Справа№ 910/17299/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Шапрана В.В.

Пашкіної С.А.

за участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 03.06.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 року

у справі № 910/17299/20 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління № 24»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 258 288,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

06.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (далі - позивач) з вимогами до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - відповідач) про стягнення 258 288,19 грн, з яких 164 040,19 грн 3% річних та 94 248,00 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням виконання відповідачем обов`язку з оплати вартості поставленого обладнання за Договором № від 04.07.2018.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 року у справі № 910/17299/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління № 24» 3% річних у розмірі 153 981 грн 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 94 248 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 723 грн 44 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: 3% річних у розмірі 153 981 (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 94 248 (дев`яносто чотири тисячі двісті сорок вісім) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн 44 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17299/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління № 24» відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, припустився порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, при нез`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи у цілому.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» у справі № 910/17299/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Шапран В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17299/20 задоволено. Поновлено Акціонерному товариству «Укртрансгаз» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 року у справі № 910/17299/20.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 року у справі № 910/17299/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 року у справі № 910/17299/20.

Призначено справу № 910/17299/20 до розгляду у судовому засіданні 03.06.2021 о 15 год. 00 хв.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

Представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» відмовити у повному обсязі.

Представник Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

04.07.2018 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління №24" (підрядник) укладено Договір №.

Відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору "Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька у Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів" (Будівельні роботи та поточний ремонт), у повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Згідно із п. 3.1 Договору № від 04.07.2018 передбачені цим договором роботи підрядник виконує зі своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник у рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно з Специфікацією (Додаток №3), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.7 Договору № від 04.07.2018 підрядник поставляє обладнання згідно з Специфікацією (Додаток №3); поставку обладнання підрядник здійснює власним транспортом за свій рахунок.

Пунктом 3.12 Договору № від 04.07.2018 визначено, що передача у монтаж оприбуткованого замовником обладнання підряднику оформлюється актом передачі обладнання у монтаж.

Згідно із п. 3.16 Договору № від 04.07.2018 після закінчення виконання робіт підрядник передає замовнику змонтоване обладнання шляхом оформлення акту здачі змонтованого обладнання.

Пунктом 5.1 Договору № від 04.07.2018 визначено, що після одержання повідомлення підрядника про готовність до здачі виконаних робіт замовник зобов`язаний розпочати їх приймання протягом 3-х робочих днів.

Відповідно до п. 5.2 Договору № від 04.07.2018 здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом виконаних робіт (форма КБ-2в).

Згідно із п. 5.4 Договору № від 04.07.2018, у разі виявлення у процесі виконання робіт недоліків (дефектів), допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до здачі виконаних робіт.

Пунктом 6.1 Договору № від 04.07.2018 визначено, що оплата за виконані роботи та поставлене обладнання здійснюється проміжними платежами на підставі актів виконаних робіт за формами акту приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 у строк не пізніше 30 календарних днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Згідно із п. 6.2 Договору № від 04.07.2018 остаточний розрахунок за договором замовник здійснює протягом 30 календарних днів з дня підписання кінцевого акту виконаних робіт за формами акту приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3.

Оскільки позивачем було поставлено обладнання 27.05.2019, то відповідач повинен був здійснити його оплату до 28.06.2019, тоді як вартість обладнання була оплачена відповідачем лише 29.10.2020, що й стало підставою звернення до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 164 040,19 грн (за період з 28.06.2019 по 29.10.2020) та інфляційні втрати у розмірі 94 248,00 грн (за липень 2019 року - вересень 2020 року).

Отже, предметом спору у даній справі є заборгованість відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних у розмірі 164 040,19 грн. та інфляційні збитки 94 248,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що укладений між сторонами Договір № від 04.07.2018 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Згідно із статтею 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 879 Цивільного кодексу України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частиною 4 статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

З наявних у матеріалах справи доказів, а саме специфікації (Додаток №3) до Договору № від 04.07.2018 (у редакції Додаткової угоди №1 від 28.01.2019), вбачається, що до переліку обладнання, яке поставляється позивачем, входить Блок бокс операторної з САК вартістю 3 400 000,00 грн (без ПДВ).

Згідно із п. 3.9 Договору № від 04.07.2018 приймання обладнання по кількості проводиться по видатковій накладній підрядника. У випадку відсутності видаткової накладної замовник має право не приймати поставлене обладнання, а у випадку прийняття, складає акт про фактичну наявність обладнання, де вказується фактична кількість та найменування обладнання. Акт про фактичну наявність обладнання має бути підписаний уповноваженими представниками сторін.

Як свідчать матеріали справи, 27.05.2019 позивачем було поставлено відповідачу, що підтверджується видатковою накладною №29 від 27.05.2019 на суму 3 400 000,00 грн (без ПДВ), разом з ПДВ - 4 080 000,00 грн (накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печаток Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"), а також Актом приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 27.05.2019, складеним представниками сторін.

Відповідно до п. 3.10 Договору № від 04.07.2018, приймання обладнання за якістю проводиться у точній відповідності з держстандартами, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідних документах, що засвідчують якість обладнання, що поставляється, а саме: належний документ, встановлений законодавством та іншими нормативно-правовими актами України, що підтверджує якість обладнання. У разі відсутності зазначеного документа замовник має право не приймати обладнання, а у випадку прийняття, складається акт про фактичну якість обладнання, де вказуються якісні показники обладнання. Акт про фактичну якість обладнання має бути підписаний уповноваженими представниками сторін.

27.05.2019 між сторонами було складено Акт приймання продукції (товарів) за кількість та якістю, в якому зазначено, що товар (Блок бокс операторної з САК) перевірений по кількості, комплектності та якості згідно з інструкцією П-6 та П-7, недоліки відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту п. 6.1 Договору № від 04.07.2018 вбачається, що оплата за виконані роботи та поставлене обладнання здійснюється проміжними платежами на підставі актів виконаних робіт за формами акту приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 у строк не пізніше 30 календарних днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, строк оплати за поставлене обладнання відраховується не від дати його поставки (як зазначає позивач у позовній заяві), а від дати підписання між сторонами відповідних актів приймання виконаних робіт, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачем 25.06.2019 було складено Акт №29 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року (форма КБ-2в), в якому містяться відомості про монтаж поставленого 27.05.2019 обладнання - Блок боксу операторної з САК.

Проте, вказаний акт відповідачем не підписаний; на ньому міститься напис про те, що замовник (відповідач) відмовляється від підписання акту без зазначення причин.

Відповідно до ч. 6 ст. 882 Цивільного кодексу України, замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної у договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Згідно із пунктом 5.4 Договору № від 04.07.2018 у разі виявлення у процесі виконання робіт недоліків (дефектів), допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до здачі робіт.

Крім того, з наявних у матеріалах справи листів вбачається, що відповідачем були висунуті зауваження, які стосуються пусконалагоджувальних робіт об`єкта, зокрема, щодо доопрацювання алгоритмів системи автоматичного управління обладнанням (вих. №757/16-03 від 31.05.2019, вих. №781/11-03 від 05.06.2019, вих. 32013ВН-19-35 від 29.07.2019, вих. 32013ВН-19-54 від 27.08.2019, вих. №2013ВН-19-66 від 03.09.2019, вих. №2013ВН-19-129 від 06.11.2019, вих. №2013ВИХ-19-198 від 06.12.2019, вих. №2013ВИХ-19-154 від 19.12.2019, вих. №1302ВИХ-19-127 від 18.12.2019, вих. №7302ВИХ-19-128 від 19.12.2019).

Проте, виконання підрядником пусконалагоджувальних робіт не входить до предмета Договору № від 04.07.2018, а тому твердження відповідача про непідписання ним Акту приймання-передачі саме у зв`язку з вказаними зауваженнями є необґрунтованими, про що також вірно вказав суд першої інстанції.

Крім того, у матеріалах справи відсутні листи відповідача про недоліки саме робіт та обладнання, зазначених позивачем у Акті №29 приймання виконаних будівельних робіт, зокрема, листи, в яких би відповідач визначив строк на усунення недоліків цих робіт та обладнання.

Таким чином, відповідачем не наведено обґрунтованих мотивів для непідписання ним Акту №29 приймання виконаних будівельних робіт.

Отже, оскільки роботи були виконані та обладнання було поставлене і змонтоване, а відтак відповідач повинен був його оплатити у строк, встановлений Договором № від 04.07.2018.

Крім того, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління №24" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 4 093 716,78 грн (справа № 910/1930/20).

Позовні вимоги у справі № 910/1930/20 обгрунтовані тим, що Акціонерне товариство "Укртрансгаз" не оплатило товар, поставлений Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління №24" за Договором № від 04.07.2018, зокрема вартість Блок боксу операторної з САК у сумі 4 080 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі № 910/1930/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020, що набрало законної сили 20.10.2020, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" суму заборгованості у розмірі 4 080 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 61 200,00 грн.

Зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі № 910/1930/20 вбачається, що задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" у частині стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" вартості поставленого обладнання, суд дійшов висновку, що строк його оплати настав.

Згідно із ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, оскільки Акт №29 підписаний позивачем 25.06.2019, а мотивованої відмови від його підписання відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити позивачу вартість поставленого обладнання (Блок боксу операторної з САК) у строк до 25.07.2019 включно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 28.10.2020 сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 4 080 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №24554 від 28.10.2020 (призначення платежу - оплата за видатковою накладною №29 від 27.05.2019 за Договором № від 04.07.2018).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з розрахунку 3% річних, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 164 040,19 грн за період з 28.06.2019 по 29.10.2020.

Проте, з огляду на встановлений судом першої інстанції строк виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати обладнання (по 25.07.2019 включно), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованим початком періоду прострочення є 26.07.2019.

Крім того, з наявного у матеріалах справи платіжного доручення № 24554 від 28.10.2020, відповідачем платіж на суму 4 080 000,00 грн було здійснено банком 28.10.2020.

Доказів того, що вказані суми грошових коштів надійшли на рахунок позивача у будь-яку іншу дату, відмінну від 28.10.2020, матеріали справи не містять.

Отже, беручи до уваги, що день виконання зобов`язання не входить до періоду нарахування 3% річних, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обґрунтованим періодом нарахування 3% річних є період з 26.07.2019 по 27.10.2020.

Таким чином, з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" підлягають стягненню 3% річних у розмірі 153 981,75 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" у частині стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 3% річних у розмірі 164 040,19 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 153 981,75 грн, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 94 248,00 грн за період з липня 2019 року по вересень 2020 року.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього у силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, крім того, кредитору, у свою чергу, належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною 5 статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що інші органи державної влади України у випадках і у межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними у гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Тобто, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Таким чином, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується у залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" у частині стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" інфляційних втрат у розмірі 94 248,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення та нез`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, про які зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі №910/17299/20 - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17299/20 - без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі №910/17299/20.

4. Матеріали справи № 910/17299/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та, з урахуванням п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Ткаченка Б.О. у період з 14.06.2021 по 18.06.2021, перебуванням у відпустці судді Шапрана В.В. з 22.06.2021 по 25.06.2021 та судді Пашкіної С.А. з 24.06.2021 по 25.06.2021 повну постанову складено та підписано 29.06.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Шапран

С.А. Пашкіна