ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1376/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши матеріали справи №916/1376/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5), в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, код - 26472133)

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" (вул. Академіка Вільямса, буд. 59-В, корп. 2, м. Одеса, 65015, код - 32521523)

про стягнення 129 223,26 грн.

Представники сторін:

від позивача - Токарєва Н.В., довіреність № б/н, дата видачі : 10.03.21;

від відповідача - Кривяк Н.Г., довіреність № 18, дата видачі : 07.06.21;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" про стягнення 164 943,63грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором на послуги водопостачання та водовідведення №77/1 від 21.06.2007р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2021р. провадження по справі №916/1376/21 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.06.2021р. за вх. №16078/21 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить суд стягнути з відповідача борг за послуги водовідведення та водопостачання за період з 01.12.2020р. по 01.05.2021р. в сумі 129 223,26грн.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, надав заяву (від 14.06.2021р. за вх. №16075/21), з якої вбачається, що останній керуючись статтею 191 ГПК України позов по справі №916/1376/21 визнає в повному обсязі.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

21 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (водоканал) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" (абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення (насалення) № 77/1, згідно п. 1.1, 1.2 якого водоканал надає послуги з постачання питної води по ГОСТ 2874-82 „Вода питна" та приймання стічних вод на об`єкти абонента у відповідності з дислокацією об`єктів (Додаток № 1 до договору). Абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання і водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них у належному порядку, відповідно до встановлених Правил, перерахованих у п. 2.1. даного договору та діючого законодавства. При відсутності акту розмежування відповідальності абоненту та водоканалу, межу відповідальності водоканал визначає за Правилами водокористування (розділ 1).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Договору встановлено, що облік спожитої води здійснюється за показниками приладів обліку води, встановлених на об`єктах відповідача у відповідності до дислокації. Сплата за послуги водопостачання та водовідведення проводяться щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача. Оплата здійснюється за тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

Відповідно до п. 3.7. Договору облік скинутих абонентом до каналізації стічних вод в каналізацію стічних вод застосовується рівним спожитого обсягу води, або встановлюється за приладами обліку стоків.

Відповідно до п. 5.24 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190 передбачено, якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів.

Позивач зазначає, що згідно з умовами Договору, розрахунки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у спірний період здійснювались ним відповідно до показників водолічильника, що підтверджується звітом по абоненту №118199 через особистий кабінет наданими Відповідачем, а також за тарифами затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 283 від 04.02.2020р., №2499 від 16.12.2020 р.

Так, як вказує позивач згідно наданих Відповідачем показників про водокористування з грудня 2020 р. по квітень 2021 р. включно обсяг спожитої води та обсяг скинутих в каналізацію стічних вод склав: - у грудні 2020 р. - 1495 м3; - у січні 2021 р. - 1097 м3 - у лютому 2021 р. - 1836 м3; - у березні 2021 р. - 1088 м3; - у квітні 2021 р. - 1380 м3.

В зв`язку з неналежним виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості отриманих послу, у останнього за період з 01.12.2020 р. по 01.05.2021 р. склалась заборгованість на суму 164 943,63 грн..

В той же час під час розгляду справи в суді відповідачем заборгованість була частково погашенна та її розмір склав 129 223,26грн., в зв`язку з чим позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, на виконання умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" надавало відповідачу послуги водопостачання та водовідведення, однак відповідач послуги з водопостачання в повному обсязі не сплачував, у зв`язку з чим у нього за період з 01.12.2020 р. по 01.05.2021 р. виникла заборгованість, яка становить на день розгляду справи 129 223,63 грн., про стягнення якої заявлено даний позов.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних ді це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново -господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 21 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (водоканал) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" (абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення (насалення) № 77/1, згідно п. 1.1, 1.2 якого водоканал надає послуги з постачання питної води по ГОСТ 2874-82 „Вода питна" та приймання стічних вод на об`єкти абонента у відповідності з дислокацією об`єктів (Додаток № 1 до договору). Абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання і водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них у належному порядку, відповідно до встановлених Правил, перерахованих у п. 2.1. даного договору та діючого законодавства. При відсутності акту розмежування відповідальності абоненту та водоканалу, межу відповідальності водоканал визначає за Правилами водокористування (розділ 1).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись незалежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушення зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ст.19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Приписи абз.1 ч.2 ст.22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання" встановлюють, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до п. 5.24 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190 передбачено, якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів.

Розрахунки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у спірний період здійснювались ним відповідно до показників водолічильника, що підтверджується звітом по абоненту №118199 через особистий кабінет наданими Відповідачем, а також за тарифами затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 283 від 04.02.2020р., №2499 від 16.12.2020 р.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

Частиною 1 ст.191 України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до заяви від 14.06.2021р. за вх. ГСОО №2-16075/21 відповідач визнав позов в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову не суперечить та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

На підставі ст.129, ч.1 ст. 130 ГПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову покладаються на відповідача, а 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повертаються позивачу із державного бюджету, оскільки відповідачем подано заяву про визнання позову.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, а також враховуючи визнання позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн", витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 грн. на відповідача.

14.06.2021р. за вх. №16070/21 до суду від позивача надійшла заява про повернення 50% судового збору сплаченого за подання позовної заяви до ОСББ "Хазяїн".

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" підлягає поверненню сума судового збору у розмірі 1 135грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5), в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, код - 26472133) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" (вул. Академіка Вільямса, буд. 59-В, корп. 2, м. Одеса, 65015, код - 32521523) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хазяїн" (вул. Академіка Вільямса, буд. 59-В, корп. 2, м. Одеса, 65015, код - 32521523) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5), в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, код - 26472133) борг за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2020 р. по 01.05.2021 р. в сумі 129 223 (сто двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять три)грн. 26коп. та судовий збір в сумі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять)грн.

3. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5), в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, код - 26472133) сплачену суму судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять)грн., перерахованого згідно платіжного доручення №41371 від 14.05.2021р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 червня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна