Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/375/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" до Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення 552 494, 55 грн.

представники сторін:

від позивача: Стойко А.Ю.;

від відповідача: Бондаренко О.В.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до ДП "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в сумі 552 494, 55 грн.

Ухвалою суду 24 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання у справі призначено на "15" червня 2021 року.

04 червня 2021 року через канцелярію суду від Державного підприємства "Національна атомна ергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає суму основного боргу та просить суд про повернення позивачу 50 відсотків судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 14.05.2021 року задоволено заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "Easycon".

Також, ухвалою суду від 14.05.2021 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "Easycon".

Ухвалою суду від 15.06.2021 року розгляд справи відкладено на 29.06.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, у разі якщо суд вирішить про стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору, то представник позивача заявив клопотання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник відповідача визнав суму основного боргу та заперечив проти задоволення 3% річних та інфляційного збільшення. Крім того, просив суд повернути позивачу 50 відсотків судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з позовної заяви, 13.11.2020 року ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" розмістив на веб - порталі "Прозорро" розмістив оголошення за № UА-2020-11-13-001600-b про проведення процедури закупівлі м`яса яловичини, свинини та субпродуктів заморожених та відповідну тендерну документацію (а.с. 6-8).

29 грудня 2020 року ВП "Рівненська АЕС" згідно витягу із протоколу засідання тендерного комітету № 106 від 29.12.2020 року визнав ТОВ "Альянс-Агрі" переможцем процедури закупівлі та надіслав заявнику повідомлення про намір укласти з ним договір за результатами процедури закупівлі UА-2020-11-13-001600-b (а.с. 9).

За результатами процедури закупівлі UА-2020-11-13-001600-b між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (далі - замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" (далі - постачальник/позивач) був укладений договір поставки № 53-122-01-21-10295 від 14 січня 2021 року (далі - договір) (а.с.12-14).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язався поставити для потреб замовника продукцію, а замовник, свою чергу, зобов`язується оплатити товар за кількістю та цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток № 1 до Договору).

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та замовника, а також скріплений відтисками печаток вказаних юридичних осіб, що не заперечується сторонами.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що загальна сума договору (вартість товару) складає 770 970,00 грн. з ПДВ.

Згідно з умовами пункту 3.1. договору, сторонами погоджено, що строк (період) поставкии товару за договором - по 24.12.2021 року. Товар поставляється постачальником окремими партіями протягом 10 календарних днів з дати отримання постачальником заявки від замовника. Кількість та асортимент кожної партії товару визначається заявками Замовника. Товар поставляється постачальником на умовах (DDP) згідно з "Інкотермс-2010". Місце поставки - 34400, м. Вараш, склад УРП ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за поставлений якісний товар здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно видаткової накладної або накладної протягом 45 календарних днів з дати поставки, за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс - Агрі" здійснив поставку замовнику товару на загальну суму 770 970,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: №183 від 27.01.2021 року; №196 від 29.01.2021 року; №657 від 08.02.2021 року; №655 від 08.02.2021 року; №1287 від 12.02.2021 року; №2212 від 18.02.2021 року; №2390 від 19.02.2021 року (а.с.16-22).

Крім того, вищезазначена заборгованість підтверджується податковими накладними у ЄРПН, які зареєстровані у повному обсязі на всю поставлену продукцію, що підтверджується відповідними податковими накладними (а.с. 23-36).

Однак, як зазначає позивач, оплата була здійснена лише у сумі 224 460,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 37-39).

З метою мирного врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією № 86/04 від 28.04.2021 року з вимогою погасити заборгованість по оплаті товару за договором у розмірі 546 510,00 грн., однак жодної відповіді не отримав (а.с. 40-41).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів належної оплати заборгованості за отриманий від позивача товар. При цьому, суд враховує, що відповідач повністю підтвердив розмір основної заборгованості, а тому станом на 29.06.2021 року основна заборгованість відповідача за поставлений товар становить 546 510,00 грн., доказів погашення якої суду не надано.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із виконанням умов договору поставки товару №53-122-01-21-10295 щодо своєчасної оплати поставленого товару, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України. (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З положень ст. 509 ЦК України, що кореспондується із ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 770 970,00 грн. Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань, відповідач не оплатив повністю вартість зазначеного товару. Таким чином, заборгованість Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" станом на момент розгляду справи у суді становить 546 510,00 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не оспорюється, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 546 510,00 грн. підлягають задоволенню.

Поряд з тим, в поданій позовній заяві позивач просить суд стягнути 2 158,98 грн. - 3% річних та 3 825,57 грн. - інфляційних втрат за порушення строків оплати за поставлений товар.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Окрім того, зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Судом за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE перевірено доданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 546 510,00 грн. - основного боргу, 2 158,98 грн. - 3% річних та 3 825,57 грн. - інфляційних втрат підтверджуються матеріалами справи.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень сторін та досліджених доказів, суд констатує достатні правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 130 ГПК України, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано підстави повернення судового збору, яким зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки відповідачем визнано наявну заборгованість до початку розгляду справи по суті та позивачем заявлене клопотання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (4 143,71 грн.), сплаченого при поданні позову. Решта судового збору в розмірі 4 143,71 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, позивач у позовній заяві зазначив, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу адвоката складають 10 000 грн., при цьому на підтвердження понесення таких витрат, позивачем до справи не надано жодних доказів.

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що представник позивача у судовому засіданні зробив відповідну заяву про те, що докази будуть подані до суду разов із заявою про стягнення витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, зазначене питання буде вирішено судом в установленому порядку.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 123, 129, 196, 202, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" (18008, м. Черкаси, вул. Хоменка, 12, ) 546 510 (п`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп. - основного боргу, 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) грн. 98 коп. - 3% річних, 3 825 (три тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 57 коп. - інфляційних втрат та 4 143 (чотири тисячі сто сорок три) грн. 71 коп. - судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-Агрі" (18008, м. Черкаси, вул. Хоменка, 12, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4 143 (чотири тисячі сто сорок три) грн. 71 коп., сплачений за платіжними дорученнями № 711 від 17 травня 2021 року на загальну суму 8 287,42 грн., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 918/375/21. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.uа

Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.