ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 Справа № 904/650/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Лінник Ольги Валентинівни, м. Дніпро

до Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Дніпровська міська рада, м. Дніпро

про визнання недійсним правочину

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Хомин В.С.

від відповідача Дітуна Г.В.

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Лінник Ольга Валентинівна (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства «Міськавтопарк», назву якого змінено на Комунальне підприємство «Транспортна інфраструктура міста» (далі Відповідач), за змістом якого, з урахуванням заяви від 15.04.2021 (а.а. 52) просить суд визнати недійсним правочин з односторонньої відмови від Договору щодо Договору № 142 ОП від 01.02.2018 року «Про організацію та експлуатацію майданчиків для паркування», що укладений між сторонами відносно майданчику для паркування транспортних засобів комунальної власності, який розташований за адресою: місто Дніпро, провулок Добровольців район будинку № 9, який оформлений листом Відповідача від 05.01.2021 року № 9/9-6.

За доводами Позивача, вчиненні Відповідачем дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку, є грубим порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, положень ст. 783 ЦК України, якою визначено вичерпний перелік випадків розірвання договору найму на вимогу наймодавця, які фактично не мали місця.

16.02.2021 року відкрито провадження у справі № 904/650/21, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.04.2021 року, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці Відповідача Дніпровську міську раду.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Третя особа представила суду письмові пояснення по суті спору, за містом яких проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ЦК України, які регулюють орендні відносини.

18.05.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 17.06.2021 року.

В судовому засіданні 17.06.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити. Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини не явки не повідомив.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 17.06.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог і заперечень сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2018 між Комунальним підприємством «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради з однієї сторони (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Лінник Ольгою Валентинівною з іншої сторони (Оператор) укладено Договір № 142 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування».

Відповідно до умов п. 1.1. названого Договору, Балансоутримувач надає Оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунального форми власності, що розташований за адресою:

- м. Дніпро, пров. Добровольців, у районі буд. № 9

- площа майданчика - 345,0 кв.м.

- кількість машино-місць - 30

- кількість пільгових місць - 3

- дні роботи - щоденно

- час роботи - з 20:00 до 08:00

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 310,5 кв.м.(виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.17 цього Договору.

Згідно умов п. 1.2 Договору, майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію Оператору з моменту підписання Сторонами акту приймання-передач.

01.02.2018 року сторонами підписано акти приймання - передачі майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: місто Дніпро, провулок Добровольців, в районі будинку №9 до Договору №142 ОП від 01 лютого 2018 «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування».

Відповідно до пункту першого вищезазначеного акту приймання-передачі майданчика для паркування, Балансоутримувач передав, а Оператор прийняв у користування з 01 лютого 2018 року майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: місто Дніпро, провулок Добровольців в районі будинку № 9.

Невід`ємною частиною Договору №142 ОП є підписаний сторонами Акт введення в експлуатацію майданчика для паркування комунальної форми власності, що розташований за адресою: місто Дніпро, провулок Добровольців, в районі будинку № 9 від 01 лютого 2018.

05.01.2021 року посадовими особами КП «Міськавтопарк» проведено обстеження майданчика для паркування за адресою: пров. Добровольців, у районі буд. № 9, яким встановлено відсутність дорожніх знаків та розмітки. За результатами проведення обстеження складено акт (а.с. 21).

05.01.2021 року Відповідач направив Позивачу лист № 9/9-6 про розірвання договірних відносин, за змістом якого повідомив, що в наслідок виявлених під час проведення обстеження порушень, які свідчать про недотримання оператором (Позивачем) умов п. 2.2.1 та 2.2.3 Договору, за яким Оператор зобов`язаний використовувати майданчик для паркування за призначенням ефективно, а також обладнати і утримувати майданчик відповідно до законодавства, нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, за якими майданчик має бути облаштований відповідно до затвердженої схеми організації дорожнього руху, Балансоутримувач, користуючись своїм правом, передбаченим п. 3.1.3 Договору, припиняє договір № 142ОП від 01.02.2018 року в односторонньому порядку з 25.01.2021 року.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним правочину, який оформлений листом Відповідача від 05.01.2021 року № 9/9-6 відносно односторонньої відмови від Договору № 142ОП від 01.02.2018 року, позивач зазначає, що вчиненні Відповідачем дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку, вчинено з порушенням норм законодавства України, зокрема, положень ст. 783 ЦК України, якою визначено вичерпний перелік випадків розірвання договору найму на вимогу наймодавця.

Здійснивши оцінку доводів позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.

Як встановлює частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями частини другої статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

З урахуванням вищенаведеного, цивільне та господарське законодавство України зобов`язує сторін правочину (договору) при його вчиненні (укладенні) включити до змісту правочину (договору) передбачені законодавством обов`язкові умови та надає право сторонам правочину (договору) на власний розсуд визначити та погодити будь-які інші умови, в тому числі умови стосовно припинення договірних правовідносин.

Згідно з положеннями статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Із цими положеннями кореспондується норма частини першої статті 188 Господарського кодексу України, якою також встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлена договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Відтак, за змістом наведених норм, повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Разом із цим законом передбачено випадки, коли договір може бути розірвано в односторонньому порядку, у тому числі шляхом відмови від договору, зокрема, одностороннє розірвання договору може бути наслідком порушення зобов`язань за договором іншою стороною, або якщо таке право на розірвання встановлено договором, незалежно від настання тих чи інших обставин. Тобто, у випадках, коли підстава для односторонньої зміни чи розірвання договору встановлена законом або договором, відповідна сторона договору може скористатися нею самостійно, без звернення до суду.

За змістом укладеного договору, сторонами було узгоджено порядок його розірвання, зокрема, в односторонньому порядку в разі невиконання взятих на себе Оператором зобов`язань. При цьому, самостійною умовою такого розірвання є офіційне письмове повідомлення про це.

Таким чином, погодження сторонами умови договору про право Балансоутримувача, в разі невиконання Оператором взятих на себе зобов`язань, на припинення договірних відносин в односторонньому порядку, шляхом повідомлення іншої сторони про таку відмову, є згодою сторін на припинення договору, і така умова договору не суперечить наведеним нормам Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що Позивачем не спростовано обставин, наведених в акті обстеження майданчика для паркування від 05.01.2021 року, яким зафіксовано невиконання Оператором взятих на себе зобов`язань за договором, вчинення Відповідачем правочину з розірвання договору в односторонньому порядку, слід визнати таким, що відповідає умова договору та вимогам чинного законодавства, що виключає підстави для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 123, 124, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.06.2021

Суддя О.В. Ліпинський