ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 червня 2021 року Справа № 906/333/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Блащук О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021

(ухвалене о 10:41 год. у м. Житомир, повний текст складено 22.04.2021)

у справі № 906/333/21 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про стягнення 150 054 грн 91 коп.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 150 054 грн 91 коп., з яких: 59 234 грн 09 коп. пені, 43 385 грн 97 коп. 3% річних та 47 434 грн 85 коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач на виконання умов Договору постачання природного газу №6080/1920-КП-10 від 24.09.2019 поставив відповідачу газ на загальну суму 9 492 237 грн 38 коп., однак відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно, в зв`язку із чим позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 59 234 грн 09 коп. пені, 43 385 грн 97 коп. 3% річних та 47 434 грн 85 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 150 054 грн 91 коп. задоволено частково. Зменшено розмір пені до 29 617 грн 05 коп. Стягнуто з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 29 617 грн 05 коп. пені, 43 385 грн 97 коп. 3% річних, 47 434 грн 85 коп. інфляційних втрат та 2 270 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну 9 492 237 грн 38 коп., за який відповідач розрахувався в повному розмірі, однак з порушенням визначеного п. 6.1. Договору строку оплати.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В той же час, надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення 59 234 грн 09 коп. пені суд, враховуючи подане відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, користуючись правом передбаченим ч. 3 ст. 551 ЦК України дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50 %, з огляду на те, що: відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі; заборгованість відповідача виникла, в тому числі і через несвоєчасне проведення розрахунків за послуги теплопостачання кінцевими споживачами.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд першої інстанції застосував відповідні положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 610, 611, 612, 629, ЦК України, ст. 233 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" із апеляційною скаргою, відповідно до якого просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21, скасувати вказане рішення в частині відмови в стягненні 29 617 грн 05 коп. пені, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору, а боржник не звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів природного газу.

Обґрунтування судом першої інстанції свого рішення в частині зменшення пені фактом відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують понесення відповідачем збитків або можливість їх понесення, є таким, що суперечить практиці Верховного Суду щодо правозастосування ст. 551 ЦК України.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для зменшення нарахованих сум за невиконання зобов`язання у строк, визначений умовами Договору, зокрема, на підтвердження факту відсутності збитків у позивача чи перевищення розміру неустойки над розміром завданих збитків тощо, відтак, суд першої інстанції не мав підстав для застосування положень ст. 233 Господарського кодексу України.

Станом на 05.05.2021 сумарна прострочена заборгованість перед НАК "Нафтогаз України" підприємств ТКЕ та ТЕЦ за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, складає близько 55,5 млрд грн, з них за 2021 - 21 млрд грн.

Зменшення місцевим господарським судом розміру пені на 50 % суперечить принципам розумності, справедливості, добросовісності, що призводить до зловживання з боку боржника.

З огляду на викладене, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, ухвалене з порушенням норм матеріального права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке.

Збитки відповідача згідно звіту про фінансовий стан станом на 31.12.2020 складають 260 337 тис. грн, а основними причинами такого фінансового стану підприємства є значна дебіторська заборгованість.

Оскаржене рішення ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, судом враховані всі фактичні обставини справи, вірно застосовані, як норми процесуального так і матеріального права.

Також судом в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

При розгляді справи відповідач просить врахувати, що: основним видом діяльності КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради є надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, основною категорією споживачів яких є населення, бюджетні установи, релігійні організації. Відповідач не є кінцевим споживачем природного газу; КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується звітом про фінансовий етап.

Відповідач звертає увагу на складну економічну ситуацію у державі, низьку платіжну дисципліну та неплатоспроможність значної частини споживачів послуг з теплопостачання та на те, що КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради виконує соціально значущу функцію - теплозабезпечення.

Сплата штрафних санкцій в повному обсязі, у цьому випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та надавати послуги з теплопостачання м. Житомира.

Посилається на те, що підприємство не є кінцевим споживачем природного газу, має значну дебіторську та кредиторську заборгованість, сума основного боргу відповідачем погашена.

За наведеного просить рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі № 906/333/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 24.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (споживач) було укладено договір №6080/1920-КП-10 постачання природного газу (далі-Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (а. с .21-29).

Згідно із п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2 394,700 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях.

В п. 3.8. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу.

Пунктом 3.9.3 Договору сторони погодили, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

За умовами пункту 4.1 Договору, ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від №293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (далі - Прейскурант). Прейскурант розмішується на офіційному веб-сайті постачальника.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до п. 4.2 Договору, ціна за 1000куб.м визначається сторонами щомісячно шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Згідно п.4.3 Договору, ціни на природний газ, зазначені в прейскуранті, є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо цін на відповідний розрахунковий період (місяць постачання) і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу споживача (зазначену в п.12 договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо.

Відповідно до п.4.4 Договору, загальна вартість договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Згідно з пунктом 5.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За пунктом 11.1 договору, цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками підприємств.

В подальшому, додатковими угодами №1 від 22.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 27.12.2019, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020 сторонами вносилися зміни до Договору щодо ціни, порядку та умов проведення розрахунків та інших умов договору (а. с. 30-38).

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу (а. с. 39-45), за період з жовтеня 2019 - квітня 2020 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 9 492 237 грн 38 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач провів розрахунки за отриманий природний газ в сумі 9 492 237 грн 38 коп. (а. с. 46-54).

Враховуючи, що відповідач за поставлений товар розрахувався не своєчасно, з порушенням строку визначеного умовами Договору, позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 59 234 грн 09 коп. пені, 43 385 грн 97 коп. 3% річних та 47 434 грн 85 коп. інфляційних втрат.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21 в частині відмови в стягненні 29 617 грн 04 коп. пені, апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах цих вимог.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Господарським судом Житомирської області встановлено, що КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за Договором №6080/1920-КП-10 від 24.09.2019 було прийнято природний газ на загальну суму на загальну суму 9 492 237 грн 38 коп.

В свою чергу, відповідач провів розрахунки за отриманий природний газ в сумі 9 492 237 грн 38 коп., однак з порушенням строків, передбаченими Договором.

Проти вказаних обставин не заперечує ні позивач - АТ "НАК "Нафтогаз України", ні відповідач - КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Щодо стягнення 29 617 грн 05 коп. пені, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до 7.2 Договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою №5 від 24.09.2019 до Договору № 6080/1920-КП-10) у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач за прострочення строків оплати поставленого природного газу, керуючись п. 7.2. Договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 17746 грн 58 коп.

Зокрема, як убачається із наданого позивачем розрахунку пені (а. с. 12-20), пеню в сумі 59 234 грн 09 коп. позивачем нараховано:

- за зобов`язаннями листопада 2019 року за період з 27.12.2019 до 20.01.2020 у розмірі 11 543 грн 54 коп.;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 28.01.2020 до 16.02.2020 у розмірі 9443 грн 44 коп.;

- за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 26.02.2020 до 26.04.2020 у розмірі 21610 грн 45 коп.;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 26.03.2020 до 23.07.2020 у розмірі 16636 грн 66 коп.

Перевіривши вказаний розрахунок пені (а. с. 12-20), суд дійшов висновку, що її нарахування в сумі 17746 грн 58 коп. за зазначений позивачем період, виходячи з визначених, згідно з Договором періодів прострочення оплати щодо кожного факту передачі природного газу за актом, проведено вірно, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

В той же час, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність та відповідати завданням господарського судочинства, котрі передбачені статті 2 ГПК України, зокрема справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

Відтак, апеляційний господарський суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачем в підтвердження обставин, що зумовили несвоєчасну оплату за поставлений газ, зокрема: газ за договором використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається наступними споживачами, тобто відповідач не є кінцевим споживачем; скрутне фінансове становище відповідача; одним із факторів несвоєчасної оплати за поставлений газ, стало несвоєчасне проведення розрахунків за послуги теплопостачання кінцевими споживачами.

В постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №922/1608/19 викладена правова позиція, що зменшення розміру пені на 50% є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Окрім того, суд зазначає, що позивач посилаючись на наявність в нього збитків не довів, що останні він отримав саме в зв`язку із порушення відповідачем зобов`язань за Договором №6080/1920-КП-10 від 24.09.2019.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21 в частині відмови в стягненні 29 617 грн 04 коп. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21 в частині відмови в стягненні 29 617 грн 04 коп. - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2021 у справі №906/333/21.

3. Справу № 906/333/21 надіслати Господарському суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.