ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/13016/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №910/13016/20 (суддя Смирнова Ю.М. м. Київ)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський."

до Національного банку України

про стягнення 62 290,87 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." (далі - позивач/ОСББ"Олімпійський.") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Національного банку України (далі -відповідач/НБУ) 62 290,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем як власником квартири №133 за адресою: м. Київ, вул.Ділова, буд.2-Б, зобов`язань по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкових територій, внесків до ремонтного фонду та компенсації витрат обсягу теплопостачання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території на суму 26 625,70 грн, заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн, 415,33 грн інфляційних втрат, 3% річних на суму 712,60 грн та 1 110,22 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю вимог позивача в частині стягнення внесків на утримання будинку та прибудинкової території та внесків до ремонтного фонду та тим, що приймаючи до уваги положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідач як співвласник багатоквартирного будинку (власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку) зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та рішенням зборів ОСББ "Олімпійський." внески і платежі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних нарахованих (на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, інфляційні втрати на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду) та інфляційні втрати на суму 67,28 грн на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 01.09.2020, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації витрат обсягу теплопостачання за період з 05.02.2019 по квітень 2020 на суму 28 106,12 грн та 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту надання відповідачу комунальних послуг у вигляді теплопостачання та їх розміру, а також понесення таких витрат позивачем, які б підлягали розподілу між співвласниками.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вказаним рішенням, НБУ (далі - скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 в частині задоволення позову, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові.

Апеляційна скарга НБУ мотивована порушенням місцевим господарським судом матеріального права, зокрема, ст.ст. 4, 10, 13, 220Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 5, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та порушенням норм процесуального права, а саме - ст.ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що з огляду на положення ст. 7 Закону України «Житлово-комунальні послуги», особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСББ, має здійснювати платежі та внески утримання і ремонт спільного майна, проте за умови наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку і обґрунтованості їх вартості. При цьому у разі їх ненадання, ненадання у повному обсязі або зниження їхньої якості споживач має законне право не сплачувати житлово-комунальні послуги.

Заявник апеляційної скарги вказує, що відповідно до правового висновку викладеного у постановах Верхового Суду України від 01.04.2015 у справі №916/2197/13 та від 11.11.2015 у справі №914/189/14 підставами для нарахування ОСББ вартості послуг є не тільки рішення зальних зборів членів ОСББ про встановлення розміру внесків, а й також сам факт надання цих послуг, проте ОСББ "Олімпійський." у порушення вимог ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів на підтвердження фактичного надання житлово-комунальних послуг та їх обґрунтованості, враховуючи відсутність між споживачем та виконавцем договірних відносин, а також детального розрахунку вартості заборгованості по наданим послугам.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

18.03.2020 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від21.01.2021 у справі №910/13016/20- без змін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача указував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 апеляційну скаргу НБУ у справі №910/13016/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13016/20; розгляд апеляційної скарги Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №910/13016/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 31.10.2011 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." (ідентифікаційний код 37954299).

Відповідно до п. 1 розділу І статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський.", затвердженого протоколом №07/2020 від 10.07.2020 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." (далі - Статут), ОСББ "Олімпійський." створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі-співвласники) багатоквартирного будинку №2-Б, що розташований у м. Києві, вул.Ділова.

У п.1 розділу ІІ Статуту визначено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками, членами органів управління об`єднання, іншими пов`язаними з ними особами. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (п.2 розділу ІІ Статуту).

Рішеннями зборів співвласників Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." від 20.12.2018, винесеними як за участі представників співвласників, так і шляхом письмового опитування, зокрема, затверджено кошторис ОСББ "Олімпійський." на 2019 рік з квартплатою - 7,76 грн/м2 на місяць житлові приміщення, 11,51 грн/м2 на місяць нежитлові приміщення та розмір внесків до ремонтного фонду з 01.01.2019 - 1,50 грн/м2.

Національний банк України є власником об`єкту житлової нерухомості - квартири №133, загальною площею 182,3 кв.м. за адресою: м.Київ, вул. Ділова, 2-Б (дата державної реєстрації права власності 05.02.2019).

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №218064735 від 28.07.2020.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач, як власник нерухомого майна, зобов`язаний сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку, які були встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, у зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася у період з 05.02.2019 по 31.08.2020 зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території на суму 26625,70 грн та внесків до ремонтного фонду на суму 5146,72 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію витрат обсягу теплопостачання у період з 05.02.2019 по квітень 2020 на суму 28106,12 грн.

Крім того на зазначені вище суми заборгованості позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що за відсутності доказів на підтвердження факту дійсного та належного надання позивачем послуг по утриманню багатоквартирного будинку та прибудинкової території, проведення ремонту у будинку за адресою: м.Київ, вул.Ділова, 2-Б, в тому числі якщо позивач фактично передовірив надання таких послуг іншим особам, відсутні підстави вважати, що відповідач зобов`язаний оплачувати такі послуги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржник оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 в частині стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території на суму 26 625,70 грн, заборгованості зі сплати внесків до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн, 415,33 грн інфляційних втрат, 3% річних на суму 712,60 грн.

Відтак, рішення місцевого господарського суду переглядається в оскаржуваній відповідачем частині.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Так, статтею 13 Конституції України, яка кореспондується з частиною 4 статті 319 ЦК України, визначено, що власність зобов`язує.

Положеннями ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верхового Суду від 22.02.2018 у справі №910/11312/17.

Доводи відповідача про те, що висновки вказаної постанови не підлягають врахуванню, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки власник зобов`язаний брати участь в утриманні спільного майна незалежного від того, належать йому житлові чи нежитлові приміщення.

Частина 2 ст. 382 Цивільного кодексу України визначено, що всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно зі ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

За приписами статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон), який набрав чинності 01.07.2015, співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст.4 зазначеного Закону ОСББ створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Статтею 12 Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку ( ст. 10 Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч.6 ст.13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

За змістом ст.15 Закону співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст.16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Положеннями ст.17 вказаного Закону визначено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Статтею 20 Закону визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Згідно із ч.3 ст.23 Закону внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

За приписами ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном ( ст. 360 Цивільного кодексу України).

Пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч.2 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Частинами 2, 3 ст.12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Матеріали справи свідчать, що 31.10.2011 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." (ідентифікаційний код 37954299).

У пункті 3 розділу ІІІ Статуту визначено, що до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту.

Згідно з п.1 розділу IV Статуту джерелами фінансування є кошти об`єднання, які складаються з внесків і платежів співвласників.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (якщо інше не передбачено Законом) (п.2 розділу IV Статуту).

Відповідно до п.2 розділу V Статуту співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі.

Як вірно було встановлено судом, а сторонами не заперечується, з 05.02.2019 Національний банк України є власником об`єкту житлової нерухомості - квартири №133, загальною площею 182,3 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 2-Б, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №218064735 від 28.07.2020.

Матеріали справи не містять доказів оскарження та визнання недійсними вказаних рішень позивача щодо затвердження кошторисів, оформлених зазначеними протоколами.

При цьому, системний аналіз приписів статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє зробити висновок про те, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об`єднання в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (статті 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (статті 15, 20 Закону).

Суд першої інстанції правильно визначив що, підставою позову у даній справі є саме невиконання відповідачем, як співвласником, своїх обов`язків зі сплати ОСББ внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є обов`язковими для всіх співвласників.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача (внески на утримання будинку та прибудинкової території на суму 26 625,70 грн та внески до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн.) - це частина платежів і внесків на утримання самого будинку, прибудинкової території, майбутніх ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території та виконання ремонтних робіт, що спростовує доводи відповідача про необхідність перевірки судом документального підтвердження понесення позивачем витрат з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконання ремонтів тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №910/12065/17, від 17.07.2018 у справі №910/6356/16, від 06.03.2018 у справі №910/2655/17 та від 03.06.2019 у справі №910/3479/18.

Предметом розгляду у даній справі є, зокрема, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості (внески на утримання будинку та прибудинкової території на суму 26 625,70 грн та внески до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн), яка виникла на підставі рішень загальних зборів ОСББ, які були прийняті, є чинними та підлягають обов`язковому виконанню співвласниками будинку.

Крім того, місцевий господарський суд вірно зазначив про те, що кошторис ОСББ затверджується на наступний період, а не на період, який минув. Тобто, співвласник зобов`язаний сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку щомісячно згідно з кошторисом, який затверджений загальними зборами ОСББ на поточний рік (або також на наступні, якщо іншого рішення не буде прийнято), що саме по собі виключає можливість надання об`єднанням доказів витрат, які ще не були понесені.

Затвердження загальними зборами ОСББ розмірів внесків як для власників квартир, так і для власників нежитлових приміщень узгоджується з виключною компетенцією загальних зборів ОСББ затверджувати розміри внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку за результатами голосування співвласників будинку. Відповідач, в свою чергу, також не позбавлений права та можливості приймати участь у затвердженні відповідного тарифу шляхом участі у голосуванні на загальних зборах ОСББ.

Отже, при вирішенні даного спору в частині стягнення внесків на утримання будинку та прибудинкової території та внесків до ремонтного фонду господарському суду належить перевірити нараховані позивачем спірні суми на відповідність їх розмірам внесків та платежів, які були затверджені рішеннями загальних зборів позивача.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, рішеннями зборів співвласників Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський." від 20.12.2018, винесеними як за участі представників співвласників так і шляхом письмового опитування, зокрема, затверджено кошторис ОСББ "Олімпійський." на 2019 рік з квартплатою - 7,76 грн/м2 на місяць житлові приміщення, 11,51 грн/м2 на місяць нежитлові приміщення та розмір внесків до ремонтного фонду з 01.01.2019 - 1,50 грн/м2, тобто встановлено щомісячний порядок оплати зазначених платежів.

Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, пропорційно до площі належної відповідачу квартири - 182,3 кв.м, за період з 05.02.2019 (дата державної реєстрації права власності за відповідачем) по 31.08.2020 на суму 26625,70 грн зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн.

Оцінивши доводи у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обов`язковість сплати відповідачем, як власником нежитлових приміщень загальною площею 182,3 кв.м. у будинку, внесків на утримання будинку і прибудинкової території, заборгованість по яким складає 26 625,70 грн та заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду на суму 5 146,72 грн і доказів оплати яких відповідачем не надано, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язання зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та зі сплати внесків до ремонтного фонду, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних на суму 597,17 грн на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, інфляційні втрати на суму 348,05 грн на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та 3% річних на суму 115,43 грн на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду, інфляційні втрати на суму 67,28 грн на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 01.09.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а тому заявлені позивачем до стягнення з відповідача 3% річних на суму 597,17 грн на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, інфляційні втрати на суму 348,05 грн на заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та 3% річних на суму 115,43 грн на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду, інфляційні втрати на суму 67,28 грн на заборгованість зі сплати внесків до ремонтного фонду за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 01.09.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

Суд апеляційної інстанції зазначає, що кошти, які позивач просить стягнути з апелянта - це частина платежів і внесків з 05.02.2019 (дата державної реєстрації права власності за відповідачем) по 31.08.2020 на утримання як самого будинку (від даху до підземних комунікацій), так і прибудинкової території, майбутніх ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що спростовує доводи відповідача про необхідність перевірки судом документального підтвердження понесення позивачем витрат із надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує позицію Верховного Суду, зазначену в постановах від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17 та від 17.07.2018 у справі № 910/6356/16.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що між відповідачем та позивачем відсутні будь-які правовідносини, судова колегія зазначає наступне.

Сама по собі відсутність відносин між відповідачем, як членом ОСББ, та самим ОСББ щодо утримання житлового будинку та прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкових територій, за умови документального підтвердження ОСББ відповідних витрат, спрямованих на управління, утримання та збереження як власне самого будинку, так і прибудинкової території. Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №910/13016/20, відповідно, апеляційна скарга НБУ є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у справі №910/13016/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13016/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова