РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/6388/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄА Груп"

про стягнення заборгованості в розмірі 15 300,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТГ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄА Груп» про стягнення заборгованості в розмірі 15 300,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором надання та організації послуг № В.17.06.20.1 від 17.06.2020, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення

05.05.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6388/21. З огляду на малозначність справи №910/6388/21 в розумінні ч. 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 11.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак була повернута відділом поштового зв`язку до суду з поміткою «вибули».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення від 15.05.2021 про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористались своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄА Груп» (далі - експедитор, замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТГ» (далі - експедитор-перевізник, позивач) укладено Договір надання послуг та організації послуг № В.17.06.20.1 (далі - Договір), за умовами якого, перевізник зобов`язується перевезти наданий йому експедитором вантаж в міжнародному та/або в міжміському сполученні з пункту відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачеві або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі, а експедитор, після прийняття перевезення, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник зобов`язується надавати інші послуги, що додатково передбачені цим Договором, заявою до нього, а експедитор зобов`язується, після прийняття наданих послуг, сплачувати за них обумовлену плату (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 та п. 1.4 Договору перевізник здійснює перевезення автомобільним транспортом (тягачем, з причепом/напівпричепом).

Експедитор може виступати від імені, за дорученням та за рахунок свого клієнта. Крім того, експедитор може виступати і від свого імені. Перевізник гарантує наявність всіх необхідних ліцензій, дозволів та інших документів, які потрібні для безперешкодного виконання перевезень, надання інших послуг, у відповідності до умов цього Договору.

Згідно з п. 1.5 Договору конкретні умови кожного перевезення зазначаються сторонами у разових договорах-заявках (далі - заявка), які при підписанні сторонами стають невід`ємними частинами цього Договору. Підписані сторонами умови заявки мають пріоритетну силу щодо умов цього Договору. Сторони керуються умовами Договору, якщо ці умови не змінені заявою.

Вартість всіх перевезень та наданих послуг в рамках даного Договору сумарно становить загальну ціну Договору (п. 1.6 Договору).

Пунктами 2.1.1 та 2.1.4 Договору визначено, що експедитор зобов`язується надавати перевізнику заявку на перевезення не пізніше, ніж за три години до запланованої дати та часу завантаження. Заявки можуть надаватися за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти. В заявці сторони зазначають дату і адресу завантаження/розвантаження, назву вантажовідправника/вантажоодержувача, час подачі автомобіля, місце митного оформлення вантажу в країні відправлення та призначення і митні переходи, дані про вантаж, маршрут, державний номер автомобіля (тягача, причепа/напівпричепа), що буде здійснювати перевезення, додаткові вимоги до автомобіля, контактні дані водія,вартість перевезення, додаткові умови перевезення, тощо, та здійснювати оплату перевізнику в порядку та згідно умов заявок та Договору.

У відповідності до п. 3.1 Договору вартість послуг по кожному окремому перевезенні визначається у заявці на перевезення.

За умовами п. 3.2 Договору експедитор проводить оплату за відповідне перевезення протягом двадцяти банківських днів після отримання від перевізника всіх оригінальних документів, вказаних в п. 2.2.17 Договору, якщо інший строк оплати не вказаний в заявці, та виключно після реєстрації перевізником виписаної ним податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Сторони домовились, що перевізник зобов`язується зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом п`яти днів з моменту її складення.

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не повідомить одна одну про бажання розірвати його, Договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний рік (п. 8.12 Договору).

На виконання умов Договору, сторонами узгоджено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Д.06.11.20.5 від 06.11.2020, відповідно до якого узгоджено наступні умови: маршрут Гостомель - Дніпро; вартість та форма оплати: 7800 грн. з ПДВ (10-15 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них); комплект документів для оплати: ТТН з кожної точки, видаткові накладні, Акт прийому передачі. У п. 9 сторонами узгоджено, що виконавець послуг відправляє замовнику всі необхідні документи по поїздці, а також рахунки, акти, заявки та договори за свій рахунок на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ЄА Груп, ТОВ, представник: Шевченко Марина Русланівна.

Також, сторонами узгоджено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № В.18.11.20.1 від 18.11.2020, відповідно до якого узгоджено наступні умови: маршрут Козаровичі-Дніпро; вартість та форма оплати: 7500 грн. з ПДВ (10-15 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них); комплект документів для оплати: ТТН з кожної точки, видаткові накладні, Акт прийому передачі. У п. 9 сторонами узгоджено, що виконавець послуг відправляє замовнику всі необхідні документи по поїздці, а також рахунки, акти, заявки та договори за свій рахунок на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ЄА Груп, ТОВ, представник: Шевченко Марина Русланівна.

За результатами здійснених перевезень, позивачем направлено відповідачу згідно експрес-накладних Нової Пошти № 4991 від 13.11.2020, № 6850 від 25.11.2020, № 4699 від 02.12.2020, пакет документів для оплати по здійсненому згідно разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Д.06.11.20.5 від 06.11.2020, а саме: рахунок на оплату № 09/11/20-09 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн., Акт надання послуг № 09.11-09 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн., товарно-транспортну накладну № 541-615 від 09.11.2020 та пакет документів для оплати по здійсненому згідно разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № В.18.11.20.1 від 18.11.2020, а саме: рахунок на оплату № 18/11/20-03 від 18.11.2020 на суму 7 500,00 грн., Акт надання послуг № 20.11-01 від 20.11.2020 на суму 7 500,00 грн., товарно-транспортну накладну № 054-009 від 18.11.2020.

Також, на виконання умов Договору позивачем зареєстровано податкові накладні № 25 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн. та № 74 від 20.11.2020 на суму 7 500,00 грн.

Оскільки відповідачем Акти надання послуг позивачу з підписом не повернуті, розрахунки за перевезення не здійсненні, як і не надано письмових зауважень щодо здійснених перевезень, позивач 03.02.2021 звернувся до відповідача із Претензією на суму 15 300,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Основні умови здійснення транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів визначено у Законі України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Як зазначає позивач, ТОВ «СТГ» надано відповідачу за Договором транспортно-експедиційні послуги на суму 15 300,00 грн.

За умовами п. 3.2 Договору експедитор проводить оплату за відповідне перевезення протягом двадцяти банківських днів після отримання від перевізника всіх оригінальних документів, вказаних в п. 2.2.17 Договору, якщо інший строк оплати не вказаний в заявці, та виключно після реєстрації перевізником виписаної ним податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Сторони домовились, що перевізник зобов`язується зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом п`яти днів з моменту її складення.

Відповідно до узгоджених сторонами разових договорів-заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Д.06.11.20.5 від 06.11.2020 та № В.18.11.20.1 від 18.11.2020, вартість перевезень 7800,00 грн. та 7 500,00 грн. відповідно; оплата здійснюється протягом 10-15 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них, виконавець послуг відправляє замовнику на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ЄА Груп, ТОВ, представник: Шевченко Марина Русланівна.

За результатами здійснених перевезень, позивачем направлено відповідачу згідно експрес-накладних Нової Пошти № 4991 від 13.11.2020, № 6850 від 25.11.2020, № 4699 від 02.12.2020, пакет документів для оплати по здійсненому згідно разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Д.06.11.20.5 від 06.11.2020, а саме: рахунок на оплату № 09/11/20-09 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн., Акт надання послуг № 09.11-09 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн., товарно-транспортну накладну № 541-615 від 09.11.2020 та пакет документів для оплати по здійсненому згідно разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № В.18.11.20.1 від 18.11.2020, а саме: рахунок на оплату № 18/11/20-03 від 18.11.2020 на суму 7 500,00 грн., Акт надання послуг № 20.11-01 від 20.11.2020 на суму 7 500,00 грн., товарно-транспортну накладну № 054-009 від 18.11.2020.

Також, на виконання умов Договору позивачем зареєстровано податкові накладні № 25 від 09.11.2020 на суму 7 800,00 грн., що має відмітку контролюючого органу про її прийняття, та квитанцію № 1 про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 27.11.2020 та № 74 від 20.11.2020 на суму 7 500,00 грн., що має відмітку контролюючого органу про її прийняття, та квитанцію № 1 про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 14.12.2020.

Жодних доказів висловлення відповідачем зауважень до здійснених позивачем перевезень матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Таким чином, як встановлено судом, позивачем надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги вартістю 15 300,00 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 15 300,00 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 675,19 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.4 Договору за прострочення виконання платіжних зобов`язань по даному Договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення..

Відтак, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 675,19 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄА Груп» (02081, місто Київ, проспект Григоренка, будинок 22/20, офіс 434; ідентифікаційний код: 39809911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТГ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Бориса Кротова, будинок 31; ідентифікаційний код: 35679714) заборгованість у розмірі 15 300 (п`ятнадцять тисяч триста) грн. 00 коп., пеню у розмірі 675 (шістсот сімдесят п`ять) грн. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 30.06.2021

Суддя О.А. Грєхова