РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2021Справа № 910/4764/21

За позовомМаріупольського комунального підприємства зеленого будівництва
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"
простягнення 11698,88 грн штрафу
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" штрафу у розмірі 11698,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про закупівлю №486 від 21.12.2020 в частині поставки позивачу товару у належній кількості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4764/21; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

26.04.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що заявку на постачання товару направлено не за адресою електронної пошти, яка вказана в укладеному між сторонами договорі, сама заявка не засвідчена електронним цифровим підписом, у зв`язку з чим строк поставки товару за договором не розпочався.

06.05.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив із клопотанням про продовження строку на подання такої відповіді, яке судом задоволено.

У вказаній відповіді на відзив позивач проти тверджень відповідача, викладених останнім у відзиві на позов, заперечив.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 між Маріупольським комунальним підприємством зеленого будівництва (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (постачальник) укладено договір про закупівлю №486 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовнику товар, зазначений у специфікації (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною в якій вказується кількість, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна), а замовник прийняти та оплатити такий товар на умовах, передбачених цим договором. Предмет закупівлі - код CPV за ДК 021:2015 - 34350000-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (Шини для МТЗ 82.1 та міні-навантажувача LOCUST 903 в асортименті). Найменування та кількість товару: Шини для МТЗ 82.1 та міні-навантажувача LOCUST 903 в асортименті - 48 одиниць (п.п.1.1, 1.2, 1.3).

Ціна (сума) товару даного договору становить 167079,12 грн у т.ч. ПДВ 27846,52 грн. Ціна на товар, що поставляється постачальником вказується у специфікації (додаток №1 до договору) (п.п.3.1, 3.2 договору).

Згідно з п.п.5.1, 5.9 договору строк поставки товару, місце та умови поставки товару вказуються у специфікації. Датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару представнику замовника з урахуванням приймання товару за якістю і кількістю та надання постачальником всіх необхідних документів.

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар, прийняти поставлений товар згідно з накладною на товар, крім випадків, коли замовник має право вимагати заміну товару у відповідності з умовами договору та діючим законодавством України, а постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, повідомити замовника про дату відвантаження та очікувану дату поставки товару (засобами поштового зв`язку, електронною поштою, факсом, за тел.) (п.п.7.1, 7.1.1, 7.1.2, 7.3, 7.3.1 договору).

За змістом п.8.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику штрафні санкції, які застосовуються у таких розмірах: за недопоставку товару без поважних причин стягується штраф у розмірі десяти відсотків вартості недопоставленого товару.

Згідно п.11.1 договору цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами та скріплення печатками сторін (у разі її використання) і діє до 31.12.2020, а в частині виконання грошових та гарантійних зобов`язань сторін - до повного їх виконання.

У додатку №1 від 21.12.2020 до договору (специфікація №1) сторони погодили, що товарами, які поставляються є автошина 12-16.5 140А5 NORTEC IND-02 АШК н.ш.10TL у кількості 20 шт, вартістю 52401,60 грн, автошина 9.00R20 112А8 БЦФ-311 Росава н.ш.6 з кам. у кількості 20 шт, вартістю 52813,20 грн, автошина 15.5R38 134A8 TR-07 Росава н.ш.8 з кам. у кількості 8 шт, вартістю 61864,32 грн, а всього на загальну суму 167079,12 грн, строк поставки: до 18.12.2020, датою поставки вважається дата прийому товару з відміткою в акті прийому-передачі (видатковій накладній), поставка товару здійснюється за адресою: Україна, 87500, Донецька область, м.Маріуполь, Запорізьке шосе, 3, на основний склад замовника на підставі заявки замовника, згідно Inсoterms-2010 - DDP за рахунок постачальника, термін поставки-протягом 14 робочих днів з дати надання письмової заявки замовником.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 21.12.2020 сторонами погоджено строк поставки товару до 24.12.2020.

21.12.2020 замовником на електронну адресу постачальника направлено заявку №146 від 21.12.2020 про поставку товару, а саме: автошини 12-16.5 140А5 NORTEC IND-02 АШК н.ш.10TL у кількості 20 шт, автошини 9.00R20 112А8 БЦФ-311 Росава н.ш.6 з кам. у кількості 20 шт, автошини 15.5R38 134A8 TR-07 Росава н.ш.8 з кам. у кількості 8 шт.

Згідно видаткової накладної №ДМСРНк-10578 від 24.12.2020 постачальником було поставлено, а замовником прийнято товар: автошини 12-16.5 140А5 NORTEC IND-02 АШК н.ш.10TL у кількості 4 шт на суму 10480,32 грн та автошини 9.00R20 112А8 БЦФ-311 Росава н.ш.6 з кам. у кількості 15 шт на суму 39609,90 грн, а всього на суму 50090,22 грн.

30.12.2020 покупцем сплачено за отриманий товар 50090,22 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1258 від 30.12.2020.

08.02.2021 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №64.6-6782-64.1 від 05.02.2021 про оплату штрафних санкцій.

Як зазначає позивач, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не було поставлено замовлений покупцем товар, у зв`язку з чим Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" штраф у розмірі 11698,88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.12.2020 замовником на електронну адресу постачальника направлено заявку №146 від 21.12.2020 про поставку товару, а саме: автошин 12-16.5 140А5 NORTEC IND-02 АШК н.ш.10TL у кількості 20 шт, автошин 9.00R20 112А8 БЦФ-311 Росава н.ш.6 з кам. у кількості 20 шт, автошин 15.5R38 134A8 TR-07 Росава н.ш.8 з кам. у кількості 8 шт., на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи скріншот з електронної пошти покупця - , який свідчить про направлення на електронну адресу постачальника - означеної заявки.

Тому з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України та умов договору, строк виконання відповідачем зобов`язання по поставці товарів за такою заявкою покупця сплив 24.12.2020.

Проте, доказів на підтвердження поставки товару у погодженій між сторонами кількості та в обумовлений договором строк матеріали справи не містять, а відповідач суду не надав.

Заперечення відповідача, викладені останнім у відзиві на позов, суд відхиляє та зауважує, що сторонами не було погоджено у договорі та у специфікації до нього спосіб надсилання замовником заявки на адресу постачальника, а згідно додаткової угоди №1 від 21.12.2020 сторонами визначено чіткий строк поставки товару - 24.12.2020, а з наявних в матеріалах справи документів, а саме: видаткової накладної №ДМСРНк-10578 від 24.12.2020 вбачається, що постачальником на адресу відповідача було вчасно поставлено частину товару, що свідчить про отримання останнім заявки позивача у вказану ним дату.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

З урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт отримання відповідачем заявки замовника на поставку товару і, як наслідок, прострочення постачальником строку поставки частини зазначеного товару.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов`язання, визначено ч.2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

У ч.4 ст.231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами п.8.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику штрафні санкції, які застосовуються у таких розмірах: за недопоставку товару без поважних причин стягується штраф у розмірі десяти відсотків вартості недопоставленого товару.

Отже, оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару, а саме автошин 12-16.5 140А5 NORTEC IND-02 АШК н.ш.10TL у кількості 16 шт, автошин 9.00R20 112А8 БЦФ-311 Росава н.ш.6 з кам. у кількості 5 шт, автошин 15.5R38 134A8 TR-07 Росава н.ш.8 з кам. у кількості 8 шт., загальною вартістю 116988,90 грн у строк, який погоджений контрагентами у договорі, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є законними та обґрунтованими.

Щодо суми заявленого позивачем до стягнення штрафу, то суд погоджується із розрахунком останнього, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 11698,88 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про стягнення штрафу у розмірі 11698,88 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, місто Київ, вул.Першого Травня, будинок 1-А, ідентифікаційний код 30722204) Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва (87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Зелінського, будинок 87, ідентифікаційний код 03361845) штраф у розмірі 11698 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім тисяч) грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова