ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/968/21

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс», м. Буча (пн) Київської області,

про стягнення 6 850 576,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Єгоров В.С. адвокат, довіреність від 15.01.2021 № 14-14;

від відповідача: Весельська-Грицюк Т.В., у порядку самопредставництва, наказ від 17.09.2019 № 58-к, посадова інструкція код КП-2429 від 02.03.2020;

Бабіч Я.І., у порядку самопредставництва, наказ від 02.01.2018 № 1-к, посадова інструкція від 02.06.2021;

СУТЬ СПОРУ:

позивач акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі по тексту - НАК «Нафтогаз України») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 22.03.2021 № 39/1-2195-21 до відповідача приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» (далі по тексту ПКПП «Теплокомунсервіс»), в якому просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 8 000 803,77 грн. за природний газ, поставлений у жовтні 2018 квітні 2019 за договором постачання природного газу від 09.10.2018 № 2631/18-ТЕ-17, а також просить суд покласти на відповідача відшкодування судових витрат у сумі 120 012,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу від 09.10.2018 № 2631/18-ТЕ-17 в частині оплати поставленого у жовтні 2018 квітні 2019 природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/968/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.05.2021.

29.04.2021 від відповідача ПКПП «Теплокомунсервіс» до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, які судом долучено до матеріалів справи.

24.05.2021 від позивача НАК «Нафтогаз України» до суду надійшла заява від 18.05.2021 № 39/1-3699-21 про зменшення розміру позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що у зв`язку з оплатою відповідачем частини заборгованості позивач просить суд:

- стягнути з ПКПП «Теплокомунсервіс» основний борг по договору постачання природного газу № 2631/18-ТЕ-17 від 09.10.2018 у сумі 6 850 576,81 грн.;

- стягнути з ПКПП «Теплокомунсервіс» судові витрати, а саме 102 758,65 грн. сплаченого судового збору;

- повернути НАК «Нафтогаз України» надмірно сплачений судовий збір у розмірі 17 253,40 грн.

У підготовче судове засідання 24.05.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому судовому засіданні 24.05.2021 представник відповідача подав клопотання без номеру та дати про розстрочення виконання рішення суду, в якому вказано, що відповідач позов визнає у повному обсязі, однак у зв`язку із скрутним матеріальним становищем просить суд стягнути з ПКПП «ТКС» на користь НАК «Нафтогаз України» 6 850 576,81 грн. основного боргу та 106 583,65 грн. судового збору, розстрочивши виконання рішення в цій частині на дванадцять місяців шляхом сплати щомісячно не пізніше 25 числа кожного календарного місяця по 579 763,37 грн. та один місяць 579 763,39 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2021 прийнято до розгляду заяву позивача НАК «Нафтогаз України» від 18.05.2021 № 39/1-3699-21 про зменшення розміру позовних вимог та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.06.2021.

У судове засідання 07.06.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 07.06.2021 представниками відповідача подано заяву, підписану директором ПКПП «Теплокомунсервіс» про визнання позову, в якій відповідач визначився із своєю правовою позицією та у порядку ст. 191 ГПК України визнає суму основної заборгованості у розмірі 6 850 576,81 грн.

Згідно ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши у судовому засіданні 07.06.2021 заяву відповідача про визнання позову, суд встановив, що остання не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Заява підписана директором ПКПП «Теплокомунсервіс» С.В. Пирчем, який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є керівником відповідача, відтак має повноваження на вчинення юридично значимих дій від імені юридичної особи ПКПП «Теплокомунсервіс».

Суд роз`яснив присутнім представникам наслідки прийняття судом заяви відповідача про визнання позову.

Розглянувши позов НАК «Нафтогаз України» до ПКПП «Теплокомунсервіс» про стягнення 6 850 576,81 грн., вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, перевіривши розрахунки, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

09.10.2018 між НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та ПКПП «ТКС» (споживач) укладено договір № 2631/18-ТЕ-17 постачання природного газу (далі по тексту Договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору);

- природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору);

- постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 400.00 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору);

- обсяги природного газу, які плануються поставити згідно з цим Договором (далі планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (п. 2.2 Договору);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 Договору);

- ціна за 1000 куб. м газу на дату укладення Договору становить 4 924,00 грн. з ПДВ, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн. (п. 5.2 Договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього Договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 2002 р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором (п. 6.1 Договору);

- строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 Договору);

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою від 22.10.2018 № 1 до Договору внесено зміни, зокрема, до пункту 12.1 Договору, згідно із змінами якого Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 26 жовтня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 29.10.2018 № 2 сторони виклали у новій редакції, зокрема, пункти 2.1, 12.1 Договору, відповідно до яких: постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 480.00 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору); Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 31 жовтня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою від 01.11.2018 № 3 сторони виклали у новій редакції, зокрема, пункти 2.1, 5.2, 12.1 Договору, відповідно до яких: постачальник передає споживачу з 01 листопада 2018 р. по 30 листопада 2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 980.00 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору); ціна за 1000 куб. м газу з 01 листопада 2018 року становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн. (п. 5.2 Договору); Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 30 листопада 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Додатковою угодою від 23.11.2018 № 4 сторони виклали Договір у новій редакції, за умовами якого, зокрема:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору);

- природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору);

- постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 13 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 7 155.931 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): жовтень 2018 225.931, листопад 2018 980.00, грудень 2018 1 300.00, січень 2019 1 400.00, лютий 2019 1 450.00, березень 2019 1 400.00, квітень 2019 400.00 (п. 2.1 Договору);

- споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені у п. 2.1 цього Договору, повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (п. 2.2 Договору);

- приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 2.1. цього Договору. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем у той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 3.8 Договору);

- ціна за 1000 куб. м газу на дату укладення Договору становить 4 924,00 грн. з ПДВ, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн. (п. 5.2 Договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3. цього Договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму. Затвердженого постанова Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 відповідно до постанови КМУ від 14.02.18 № 110), а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором (п. 5.1. Договору);

- строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 9.3. Договору);

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині реалізації природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Договір та додаткові угоди №№ 1-4 до нього підписані повноважними представниками постачальника та споживача, а також скріплені відтисками печаток вказаних юридичних осіб.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору у період жовтень 2018 року квітень 2019 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 45 639 228,88 грн., факт поставки також підтверджено актами приймання-передачі природного газу, підписаних та скріплених печатками обох сторін, які в порядку пунктів 3.8., 5.1. Договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами до 25 числа включно наступного місяця за місяцем поставки, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 1 339 861,20 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 8 101 087,30 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 на суму 9 701 977,16 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 10 918 911,77 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2019 на суму 7 826 587,67 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 на суму 6 895 226,96 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 на суму 855 576,82 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем проведена часткова оплата, що підтверджується виписками по особовому рахунку останнього та платіжними дорученнями.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

У встановлені умовами Договору строки, а саме до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу, відповідач повну оплату поставленого природного газу не здійснив, у зв`язку із чим заборгованість за поставлений природний газ у жовтні 2018 року квітні 2019 року становить 6 850 576,81, що відповідач визнав у письмовій заяві у порядку ст. 191 ГПК України.

З огляду на викладене, позов АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з відповідача ПКПП «Теплокомунсервіс» основного боргу за договором №2631/18-ТЕ-17 постачання природного газу від 09.10.2018 у сумі 6 850,586,81 грн. є обґрунтованим, документально підтвердженим та належить до задоволення повністю.

Разом із цим, відповідач ПКПП «Теплокомунсервіс» звернувся до господарського суду з клопотанням без номеру та дати про розстрочку виконання рішення суду, в якій просить суд, у зв`язку із складним становищем на підприємстві та виконанням основного грошового зобов`язання за Договором майже на 85%, розстрочити виконання рішення про стягнення 6 850 576,81 грн. основного боргу та 106 83.65 грн. судового збору на 12 місяців шляхом сплати щомісячно не пізніше 25 числа кожного календарного місяця по 579 763,37 грн. та один місяць 579 763,39 грн.

Представник позивача заперечив проти задоволення такого клопотання, мотивуючи тим, що законом та договором не передбачено кредитування відповідача АТ "НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб.

Розглянувши клопотання відповідача щодо розстрочення виконання рішення на 12 місяців, суд зазначає таке.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що надає послуги теплопостачання населенню, бюджетним установам та іншим споживачам у населених пунктах Київської області містах Ірпінь, Вишгород, селищах Ворзель, Гостомель, селах Гаврилівка, Мироцьке, а також є єдиним надавачем послуг з теплопостачання у місті Буча, відтак, у разі одночасного стягнення заборгованості у повному обсязі, діяльність підприємства опиниться під загрозою зупинення, що у свою чергу призведе до кризової ситуації у соціальній сфері вказаних населених пунктів. Відповідач твердить, що на даний час існує нагальна потреба спрямувати наявні у підприємства кошти на здійснення ремонту котельного устаткування та теплових мереж, обов`язкової модернізації вузлів обліку природного газу та повірки лічильників газу, поточного розрахунку за природний газ, послуги з розподілу природного газу, що сплачується протягом року, електропостачання, водопостачання з метою забезпечення надання послуг з теплопостачання споживачам, а також зобов`язання підприємства по виплаті заробітної плати та сплати податків.

Відповідач також зазначає, що причиною несвоєчасної оплати за отриманий природний газ за Договором є заборгованість населення, відповідно рівень розрахунків підприємства за спожитий природний газ залежить тільки від платіжної дисципліни споживачів теплової енергії. В якості доказів заборгованості населення за надані послуги з теплопостачання та розміру такої заборгованості відповідачем представлені копії звітів про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за січень грудень 2019 року, січень грудень 2020 року та січень березень 2021 року, у відповідності до яких дебіторська заборгованість за послуга у 2019 році становила 25 458 700 грн. (у тому числі заборгованість населення 24 711 400 грн.), у 2020 році 32 954 200 грн. (у тому числі заборгованість населення 31 5999 000 грн.) та станом на 01.04.2021 заборгованість становить 43 054 900 грн. (у тому числі заборгованість населення 38 705 100 грн.) без урахування податку на додану вартість.

За доводами відповідача, на сьогодні підприємство відповідача, як і більшість підприємств теплопостачання, застосовують для населення тарифи на послуги з централізованого опалення, що встановлювались уповноваженими органами до моменту введення у дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, за твердженням відповідача, тарифи на послуги з теплопостачання є збитковими і не забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із виробництвом та наданням послуг, і не враховують сучасні умови оплати та розмір тарифів на послуги з розподілу природного газу, зміну відповідно розміру мінімальної заробітної плати та зміну інших складових тарифів.

Таким чином, оскільки відповідач на сьогоднішній день перебуває у складному фінансовому становищі, зазначене значно утруднить виконання рішення суду. Так, заявлена до стягнення сума заборгованості та судового збору у разі разової сплати відповідачем призведе до зупинення діяльності підприємства та його неплатоспроможності взагалі. Відповідач зазначає, що підприємство отримує кошти за надані послуги у середньому шість місяців на рік, враховуючи сезонність діяльності відповідача та надання послуг у період з жовтня місяця по середину квітня місяця залежно від погодних умов. При цьому, для забезпечення проведення необхідних регулярних платежів та заходів по підготовці до опалювального сезону у міжопалювальний період підприємство на сьогоднішній день вже застосовує важелі економії, такі як скорочений робочий тиждень для адміністративних та інженерно-технічних працівників (три дні на тиждень), надання відпустки без збереження заробітної плати, що у свою чергу має негативний соціальний вплив на працівників підприємства.

Відповідно до пункту 2 частини 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відтак, вказана норма надає право господарському суду при прийнятті рішення вирішити питання про надання розстрочки його виконання, зазначивши про це у резолютивній частині рішення. Однак, відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відповідачем на підставі поданих звітів доведено факт неможливості погашення всієї суми заборгованості одномоментно єдиним платежем з об`єктивних, незалежних від відповідача причин. При цьому арешт та блокування руху коштів на рахунках відповідача в процесі примусового стягнення суми заборгованості призведе до зупинки господарської діяльності, зменшення грошових надходжень, погіршення майнового стану відповідача, що не сприятиме виконанню зобов`язань перед кредитором та погашенню заборгованості, а навпаки призведе до ускладнення виконання рішення суду. Крім того, вказане призведе до важких соціальних наслідків для ряду населених пунктів, у яких відповідач надає послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, оскільки ускладнить підготовку до опалювального сезону.

З огляду на викладене, одномоментне стягнення повної суми заборгованості є фізично неможливим, незалежно від волі та бажання відповідача, а примусове стягнення заборгованості у виконавчому провадженні призведе до погіршення умов виконання спірного зобов`язання як для стягувача, так і для боржника.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи справедливий баланс інтересів стягувача та боржника, спрямований перш за все на якнайшвидше погашення існуючих зобов`язань, та беручи до уваги матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, те, що відповідач наявність обов`язку перед позивачем визнає та не ухиляється від сплати за поставлений природний газ, вживає заходи щодо погашення наявного боргу перед позивачем, а також те, що за спірним Договором позивачем поставляється природний газ, який використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, отже несвоєчасна сплата за природний газ обумовлена невчасним розрахунком з відповідачем з боку кінцевих споживачів, суд вважає за доцільне клопотання ПКПП «Теплокомунсервіс» про розстрочку виконання рішення задовольнити та розстрочити боржнику - ПКПП «Теплокомунсервіс» виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу у сумі 6 850 576,81 грн. та витрат зі сплати судового збору строком на 12 місяців.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підтвердження сплати судового збору позивачем до матеріалів позовної заяви додано платіжне доручення від 26.03.2021 № на суму 120 012,06 грн. Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено відповідною випискою про зарахування коштів.

Разом із тим, виходячи із суми зменшених позовних вимог (6 850 576,81 грн.) судовий збір мав бути сплачений у розмірі 102 758,65 грн.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Клопотання про повернення судового збору позивачем подано у заяві від 18.05.2021 № 39/1-3699-21 про зменшення розміру позовних вимог.

Відтак, зайво сплачений судовий збір у розмірі 17 253,41 грн. (120 012,06 грн. 102 758,65 грн.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету шляхом постановлення господарським судом Київської області відповідної ухвали на підставі частини 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Крім того, частина 3 статті 7 Закону України Про судовий збір передбачає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься у частині 1 ст. 130 ГПК України.

Отже, згідно з правилами частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи прийняття рішення у справі у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд ухвалює стягнути з відповідача ПКПП «Теплокомунсервіс» на користь позивача АТ "НАК Нафтогаз України судовий збір у розмірі 51 379,33 грн. (50% від належної суми 102 758,65 грн., пропорційної зменшеному розміру позовних вимог). При цьому інші 50% у розмірі 51 379,32 грн. належить повернути позивачу з державного бюджету на підставі частини 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір шляхом постановлення відповідної ухвали.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

2. Стягнути з приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» (08292, Київська обл., м. Буча (пн), вул. Пушкінська, буд. 59-Б, офіс 127, ідентифікаційний код 19408548)

на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

6 850 576,81 грн. (шість мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч п`ятсот сімдесят шість гривень вісімдесят одна копійка) основного боргу,

51 379,33 грн. (п`ятдесят одна тисяча триста сімдесят дев`ять гривень тридцять три копійки) судового збору,

розстрочивши виконання рішення наступним чином:

до 30.06.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.07.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.08.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 30.09.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.10.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 30.11.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.12.2021 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.01.2022 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 28.02.2022 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.03.2022 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 30.04.2022 - 575 163,00 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні нуль копійок),

до 31.05.2022 - 575 163,14 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні чотирнадцять копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 30.06.2021.

Суддя О.В. Конюх