ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. Справа№ 911/3236/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи,апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2021 (повний текст складено 26.03.2021)

у справі № 911/3236/20 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" №35-28/7-82 від 02.11.2020 (вх. №3279/20 від 10.11.2020) (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП" (далі - відповідач, ТОВ "БФ ГРУП") про стягнення заборгованості за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1625 від 25.09.2014 сумі 119 171,15 грн, з яких 110 773,33 грн основного боргу за період березень-квітень 2020 року, 6728,35 грн пені, 1561,18 грн. 3% річних та 108,29 грн інфляційних втрат за період з 16.04.2020 по 10.02.2021.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1625 від 25.09.2014 в частині своєчасної оплати за наданні послуги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.03.2021 у справі № 911/3236/20 у задоволенні позову про стягнення 119 171,15 грн відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 110773,33 грн заборгованості з орендної плати за період березень-квітень 2020 року, місцевий господарський суд виходив з того, що умовами укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ТОВ "БФ Груп" Додаткового договору сторони дійшли згоди зупинити виконання сторонами умов Договору, передбачених пунктами 3.6., 5.3., 5.10., 8.4. При цьому, судом враховано, що відповідачем після проведення з позивачем коригування орендної плати за березень та квітень 2020 року, сплачено в рахунок орендної плати за Договором за період з 01.03.2020 по 17.03.2020 30252,32 грн., що також не заперечувалося позивачем.

Разом з цим, враховуючи встановлення відсутності прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 1561,18 грн 3% річних, 108,29 грн. інфляційних втрат та 6728,35 грн пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 15.04.2021 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2021 скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" в частині стягнення з ТОВ "БФ ГРУП" 3 201,58 грн пені, 746,67 грн 3 % річних, 1 446,40 грн інфляційних втрат та 2 102 грн судового збору.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

За твердженням апелянта місцевим господарським судом в супереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України не закрито провадження у справі в частині стягнення 110 733, 33 грн. Також, оскільки заборгованість у розмірі 30 252, 32 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача з відповідним позовом до суду, і на момент виникнення позову існувала заборгованість, то з відповідача належить стягнути на користь позивача 3 201, 58 грн пені, 746,67 грн 3 % річних, 1 446,40 грн інфляційних втрат за період з 16.04.2020 по 10.02.2021.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 справу № 911/3236/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (суддя-доповідач) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у справі № 911/3236/20, вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

25.09.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (правонаступником якого є - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) (за договором - орендодавець) та ТОВ "БФ Груп" (за договором орендар) укладено Договір оренди №1625 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір), згідно умов п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме, частину нежитлового приміщення №3.1.4 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,00 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський район, м. Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D" (інв.№47578), загальною площею 107850,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності - 20572069.1435НЛТНПД1884), що перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (за договором - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2014 року і становить 4167060,00 грн, без ПДВ.

Згідно п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

Відповідно до п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати державної реєстрації Договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно п. 3.1. Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить за базовий місяць розрахунку - травень 2014 року - суму в розмірі 52088,25 грн, згідно розрахунку орендної плати, який додається. Орендна плата сплачується щомісяця, не пізніше 15 числа звітного місяця (пп 3.1.1 п. 3.1. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно п.п. 3.6., 3.7. Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та баоансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює відповідач, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).

У п. 10.1. Договору сторони погодили, що цей Договір укладено строком (терміном) на 10 (десять) років, що діє з "25" вересня 2014 року до "24" вересня 2024 року включно.

Згідно Акту приймання-передавання орендованого майна від 30.09.2014 року, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме, частину нежитлового приміщення №3.1.4 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,00 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський район, м. Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D" (інв.№47578).

Як зазначає позивач, для сплати орендної плати за період березень-квітень 2020 року позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 265856,01 грн, зокрема, рахунок-фактура №76/455 від 31.03.2020 на суму 132398,41 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 55166,00 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020; рахунок-фактура №76/685 від 30.04.2020 на суму 133457,60 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 55607,33 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020.

Згідно п. 5.8. Договору, орендар зобов`язаний самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача акт приймання-передавання виконаних послуг. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом п`яти днів з дати його фактичного отримання або ж надати в цей же строк мотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом зазначеного п`ятиденного строку, акт приймання-передавання виконаних послуг не буде повернуто балансоутримувачу та/або не надана мотивована відмова від його підписання, відповідний акт вважається підписаним сторонами

Згідно наявних в матеріалах справи копій Реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг за період березень-квітень 2020 року були отримані ТОВ "БФ Груп", а тому, як зазначено позивачем, акти приймання-здачі виконаних послуг за період березень-лютий 2020 року вважаються підписаним сторонами відповідно до п. 5.8. Договору. Таким чином станом на 19.10.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 110773,33 грн.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за період березень-квітень 2020 року у розмірі 110773,33 грн, а також, нарахованих 3% річних у сумі 1561,18 грн, інфляційних втрат у сумі 108,29 грн та пені у сумі 6728,35 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, яка діяла на момент укладення договору оренди), орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Частиною 1 та 2 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, 26.01.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець) та ТОВ "БФ Груп" (орендар) укладено додатковий договір до Договору оренди №1625 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.09.2014 (далі - Додатковий договір), згідно умов якого, враховуючи введення балансоутримувачем заходів (лист від 09 квітня 2020 року №19-22/1-191) щодо безаварійної зупинки з 18 березня 2020 року термінального комплексу (пасажирський термінал) "D" та неможливості користування майном до усунення обставин, які призвели до вжиття зазначених заходів; інформацію уповноваженого органу управління балансоутримувачем - Міністерства інфраструктури України від 12 жовтня 2020 року № 15102/16/10-20; інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (лист від 06 січня 2021 року № 23/128): у зв`язку з обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) "D" та неможливістю користування орендованим майном через обставини, які знаходяться поза волею орендаря (не належать до його прав чи обов`язків згідно Договору) та орендодавця, що також підтверджено результатами перевірки проведеної представниками Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 28.04.2020, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України №435-1V від 16.01.2003 (із змінами та доповненнями) та п. 3.12. Договору, беручи до уваги п. 4 листа Фонду державного майна України №10-16-20992 від 15.10.2020 - на період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, протягом якого майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов Договору, передбачених пунктами 3.6., 5.3., 5.10. (за виключенням обов`язку компенсації витрат для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки незалежно від наслідків своєї господарської діяльності), 8.4. (у частині несплати орендної плати за 3 місяці підряд) Договору. Сторони встановили, що в порядку передбаченому п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови п. 1 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно.

Разом з цим, відповідачем долучено копію платіжного доручення №1002 від 10.02.2021 на суму 30252,32 грн. При цьому, відповідачем пояснено, що зазначена сума сплачена в рахунок орендної плати за Договором за період з 01.03.2020 року по 17.03.2020, яка була сплачена відповідачем після проведення позивачем коригування орендної плати за березень та квітень 2020 року.

Починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, майно, що є об`єктом оренди не могло використовуватись відповідачем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають. Отже, за період з березня по червень 2020 року, враховуючи положення Додаткового договору, відповідач був звільнений від обов`язку сплачувати орендну плату за Договором оренди №1625 від 25.09.2014 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності. При цьому, умовами Додаткового договору сторони встановили, що в порядку, передбаченому п. 3 ст. 631 ЦК України, умови п. 1 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача 110773,33 грн заборгованості з орендної плати за період березень-квітень 2020 року, оскільки, умовами укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець) та ТОВ "БФ Груп" (орендар) Додаткового договору сторони дійшли згоди зупинити виконання сторонами умов Договору, передбачених пунктами 3.6., 5.3., 5.10., 8.4. При цьому, місцевим господарським судом враховано, що відповідачем після проведення з позивачем коригування орендної плати за березень та квітень 2020 року, сплачено в рахунок орендної плати за Договором за період з 01.03.2020 по 17.03.2020 30252,32 грн, що також не заперечувалось позивачем.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних у сумі 1561,18 грн., інфляційних втрат у сумі 108,29 грн та пені у сумі 6728,35 грн колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення відсутності прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1561,18 грн 3% річних, 108,29 грн інфляційних втрат та 6728,35 грн пені за загальний період з 16.04.2020 по 10.02.2021, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду дослідивши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат поданий позивачем у апеляційні скарзі зазначає, що апелянтом необґрунтовано, за відсутності клопотання про збільшення позовних вимог, збільшено період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат (з 16.05.2020 по 19.10.2021) у порівнянні з розрахунком у позовній заяві (з 16.04.2020 по 10.02.2021).

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення з викладених в апеляційній скарзі обставин в розумінні ст. 277 ГПК України відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2021 у справі № 911/3236/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2021 у справі № 911/3236/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3236/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир