ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

16 червня 2021 року м.Харків Справа № 913/1385/16

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" №01-19/2/193 від 11.05.2021 на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м.Луганськ
до відповідача Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", м.Маріуполь Донецької області
про стягнення 81129910 грн 78 коп.
Секретар судового засідання Ведькало М.С.
У засіданні брали участь:
від позивача: Ковтун В.В., представник на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань;
від відповідача: представник не прибув;
від органу виконання рішень: головний спеціаліст відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Богуцька В.В., службове посвідчення серія НОМЕР_1 від 18.09.2020, представник на підставі наказу №304/к від 27.12.2019, Положення про відділ судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції №148/B від 27.12.2019 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.
Рішенням господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі №913/1385/16 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" 63756456 грн. 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань, 7570832 грн. 59 коп. пені та 672350 грн. 00 коп. судового збору.
На виконання рішення суду видано наказ №913/1385/16 від 24.12.2019.
14.05.2021 на адресу Господарського суду Луганської області від позивача (стягувача) Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" надійшла скарга №01-19/2/193 від 11.05.2021 на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. під час виконання судового рішення в якій просить:
- визнати протиправними, передчасними та незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні №61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019, які виразились у винесені постанови від 22.04.2021 про повернення наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019 стягувачеві на підставі п. 7, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження";
- визнати недійсною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження №61748707;
- визнати за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61748707 із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження;
В обґрунтування поданої скарги зазначено, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 08.04.2020 відкрито виконавче провадження № 61748707 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 24.12.2019 у справі № 913/1385/16 та винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".
09.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника - транспортних засобів в кількості 100 одиниць.
29.04.2021 на адресу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" надійшла постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.04.2021 у виконавчому провадженні №61748707. Підставою повернення виконавчого документа стягувачу було положення приписів п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією на підставі постанови від 09.04.2020 не виявлено протягом року, а іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, на підконтрольній українській владі території не виявлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" вважає винесену постанову про повернення виконавчого документу стягувачу незаконною та прийнятою з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» оскільки положення п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються лише за відсутності у боржника будь якого іншого майна, окрім транспортних засобів, на яке можливо звернути стягнення або в тому випадку коли звернення стягнення здійснюється безпосередньо на транспортні засоби боржника, якщо такі транспортні засоби є предметом застави та підлягають примусовому виконанню.
Згідно інформації Держпродспоживслужби за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, тому 09.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: причіп 1ПТС-9 1988 УФ8011, причіп ЧМЗАП - 5208 , трактор колісний Т 150К 1989, причіп ПТМЗ 2.0-4М 1987, причіп НОМЕР_2 , трактор колісний К-701 1989 3063ВЧ, причіп НОМЕР_3 , трактор колісний К-700 НОМЕР_4 , трактор колісний МТЗ-82 НОМЕР_5 , причіп НОМЕР_6 , причіп ПТС-755 1989, причіп НОМЕР_7 , причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8108, причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8109.
В той же час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстровано об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території м. Сорокине та Сорокинського району Луганської області. Втім, оскільки вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, виконавчі дії, на думку державного виконавця, проводитись не можуть.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" зазначено, що чинним законодавством не визначено, що обставини проведення антитерористичної операції виключають здійснення виконавчих дій і можуть бути підставою як для відмови у відкритті виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу.
Щодо визнання за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61748707 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадженн"я, стягувачем зазначено наступне.
З інформації наявній на офіційному сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження №61748707 вбачається, що державним виконавцем, з порушенням строків, встановлених приписами Закону України «Про виконавче провадження», робились запити лише до Державної фіскальної служби України щодо наявних у боржника відкритих рахунків; та до Міністерства юстиції України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.
За таких обставин, чисельні запити лише щодо наявності відкритих рахунків у боржника та наявності транспортних засобів, на думку стягувача, не можуть свідчити про направленість дій державного виконавця на виявлення коштів та іншого майна боржника, оскільки відсутня систематична повна перевірка майнового стану боржника.
Враховуючи вище викладене, Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" зазначено, що при примусовому виконанні рішення господарського суду, державним виконавцем неодноразово допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», а саме не вчинялись всі належні дії необхідні для виконання судового рішення.
Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2021 матеріали скарги передано на розгляд судді Зюбановій Н.М.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.05.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.05.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. прийнято до розгляду. Розгляд скарги призначено на 07.06.2021 о 14 годині 30 хвилин.
Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Луганської області №114-р від 07.06.2021, у зв`язку з перебуванням судді Зюбанової Н.М. у відпустці, відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абз. 3 п. 5.4.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області, призначено повторний автоматизований розподіл скарги.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" передано на розгляд судді Масловському С.В.
04.06.2021 на адресу Господарського суду Луганської області від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення №09-19-21 від 04.06.2021 на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», в яких зазначено, що при прийняті оскаржуваної постанови від 22.04.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу, державний виконавець діяв в межах повноважень, на підставі та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
У судовому засіданні 07.06.2021 суд, керуючись приписами ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо гарантій кожному захисту його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом та приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про судовий розгляд упродовж розумного строку, що оцінюється залежно від обставин справи, постановив ухвалу про відкладення розгляду скарги на 16.06.2021 об 11 год. 30 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Названим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо закріплений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції").
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією з засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
За умовами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов`язки державного виконавця, а саме: виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно ч.1, 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
В силу ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.
Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Отже, згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду.
Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно з ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 08.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №61748707 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019.
08.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".
08.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".
09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про розшук майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля", відповідно до якої оголошено в розшук транспортні засоби боржника в кількості 100 одиниць, а також інші транспортні засоби (не зазначені у переліку), які зареєстровані та належать боржнику.
09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".
09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".
09.10.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля", відповідно до якої накладено арешт на майно в кількості 14 одиниць, які належать боржнику.
23.12.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.7 ч1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.01.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання від 15.01.2021 № 01-19/2/23 на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково.
Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 61748707 щодо повернення виконавчого документа стягувачу за постановою від 23.12.2020.
Визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження № 61748707.
Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 про стягнення з ПрАТ «Краснодонвугілля» - 63756456 грн. 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань, 7570832 грн. 59 коп. пені та 672350 грн. 00 коп. судового збору. У задоволені решти вимог по скарзі відмовлено.
19.03.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
22.04.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.7 ч1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий документ підлягає поверненню в порядку пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією на підставі постанови від 09.04.2020 №61748707, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, а іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, на підконтрольній українській владі території, не виявлено.
Також, судом встановлено, що періодом оскарження неправомірної бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України є період з 08.04.2021 по 22.04.2021
Згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, за даний період державним виконавцем було здійснено запити до державних установ та отримано відповіді, а саме: до Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржника (15 запитів від 08.04.2020, 3 запити від 13.05.2020, запит від 09.07.2020, 15 запитів від 09.10.2020, запит від 20.11.2020, запит від 19.03.2021, запит від 22.04.2021); до Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (13 запитів від 09.04.2020, запит від 10.04.2020, запит від 14.05.2020, запит від 09.10.2020, запит від 23.12.2020, запит від 20.03.2021, запит від 22.0.2021).
Вищевикладені обставини спростовують заперечення державного виконавця з посиланням на проведення виконавчих дій своєчасно та у повному обсязі.
Суд зазначає, що сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №915/1294/13).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у період з 08.04.2020 по 22.04.2021 здійснював перевірку майнового стану боржника (відповідача по справі) та заходи з отримання інформації про його доходи без належного дотримання вимог частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" (вибіркове та/або одноразове проведення таких заходів, непроведення їх взагалі протягом тривалого часу, - тобто з порушенням періодичності такого проведення, передбаченої згаданою нормою Закону).
За таких обставин, у зв`язку з тим, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України не було проведено перевірку майнового стану боржника у строки та порядку встановлені Законом України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що вимога скаржника визнати за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні №61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61748707 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", є законною обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами та такою що підлягає задоволенню.
Щодо вимог скаржника визнати недійсною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження №61748707, суд зазначає наступне.
Згідно положень статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п.7 ч.1 ст.37 Закону).
При цьому річний термін перебування транспортного засобу в розшуку обраховується не з дати винесення постанови про розшук майна боржника, а з дати прийняття до виконання органами поліції відповідної постанови державного виконавця.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №905/2563/16.
За таких обставин, оскільки приписами ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено випадки повернення виконавчого документу, зокрема у разі якщо не виявлено рухомого майна протягом року з дня оголошення його в розшук, враховуючи, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано нерухоме майно (м. Сорокине Сорокинського району Луганської області), суд дійшов висновку, що дії державного виконавця з повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є передчасними, а тому вимога скаржника визнати недійсною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження №61748707, є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягає задоволенню.
Щодо посилань Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про відсутність на підконтрольній українській владі території іншого майна боржника на яке можливо звернути стягнення, судом зазначено наступне.
Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.
Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами та доповненнями) до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено м. Сорокине, Луганська область, де зареєстровані об`єкти нерухомого майна боржника.
Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VІІІ від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Указом Президента України 30.04.2018 «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, та згідно Наказу Президента України «Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» розпочато з 14:00 30.04.2018 операцію об`єднаних сил.
На час розгляду скарги операція об`єднаних сил триває.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції», від 19.03.1997, в якому суд наголосив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.
Закон України "Про боротьбу з тероризмом" та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", а також розпорядження Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" №1085-р від 07.11.2014, не відносяться до нормативних актів, які регулюють питання виконавчого провадження.
Відтак, вказаними нормативними актами не визначено, що обставини проведення антитерористичної операції виключають здійснення виконавчих дій і можуть бути підставою як для відмови у відкритті виконавчого провадження, так і для повернення виконавчого документа стягувачеві.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 12.05.2016 у справі №905/3680/14 та від 19.07.2017 у справі №20/98, та у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №40/22, від 26.07.2018 у справі №29/273.
Посилання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неможливості проведення виконавчих у зв`язку з реєстрацією майна боржника на тимчасово непідконтрольній українській владі території є незаконним, оскільки жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції/ операції об`єднаних сил не містить заборони, щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка наразі знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції/ операції об`єднаних сил.
Щодо вимоги стягувача зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі №913/1385/16, судом зазначено наступне.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
При цьому господарським судом зазначено, що суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.
За таких обставин, оскільки господарським судом не встановлено, що державний виконавець ухиляється від дій, передбачених ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», вимога стягувача зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 є передчасною та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 234, 339, 341-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання №01-19/2/193 від 11.05.2021 на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича задовольнити частково.
2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні №61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019, які виразились у винесені постанови від 22.04.2021 про повернення наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019 стягувачеві на підставі п. 7, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".
3. Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження №61748707.
4. Визнати за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61748707 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".
5. У задоволені решти вимог по скарзі відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до ст.235 ГПК України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.06.2021.

Суддя С.В. Масловський