ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1642/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154
до Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7
простягнення 172 500, 00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Харківської міської ради про стягнення 172 500, 00 грн. відшкодування витрат, заподіяних позивачу. Також до стягнення заявлені судові витрати, у розмірі 2 587, 50 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1642/21. Розгляд справи № 922/1644/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року повернуто без розгляду клопотання позивача від 26.04.2021 року вих. № 260421-693/К про поновлення строків позовної давності та додані до нього документи.

18.05.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 11430) про поновлення строку позовної давності.

20.05.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11614), у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 140-170)

Ухвалою суду від 21.05.2021 року клопотання від 18.05.2021 року вх. № 11430 позивача про поновлення строку позовної давності та додані до нього документи повернуто без розгляду.

01.06.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 12785), у якій останній, просить суд, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування наданої до суду відповіді на позовну заяву зазначає, що позивач не погоджується із твердженнями викладеними у наданому до суду відзиві на позовну заяву, та зазначає , щодо тверджень відповідача про відсутність складу правопорушення для настання деліктної відповідальності зазначає, що 1). наявність шкоди - застрахованому автомобілю була завдана матеріальна шкода у розмірі 172 500, 00 грн., її розмір підтверджено матеріалами справи; 2). Протиправна поведінка - полягає у тому, що виконавчий комітет Харківської міської ради не визначив балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у АДРЕСА_1 ; 3). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - внаслідок того, що виконавчий комітет Харківської міської ради не визначив балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у АДРЕСА_1 , дерево. Яке підлягало спиленню впало на застрахований автомобіль та завдало йому шкоди; 4). вина -полягає у бездіяльності виконавчого комітету Харківської міської ради який не визначив балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у м. Харкові на пров. Самокіша, 3, що призвело до пошкодження застрахованого автомобіля.

Щодо тверджень відповідача зокрема зазначає, що матеріали справи не містять документального підтвердження щодо зазначення конкретного місця пригоди - зазначає, що у висновку Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області встановлено, що у м. Харкові по пров. Самокіша, 3 - 15.09.2017 року було пошкоджено автомобіль "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок падіння дерева на автомобіль, що було підтверджено оглядом місця події СОГ (а.с. 177-179).

Ухвалою суду від 02.06.2021 року додані до відповіді на відзив (вх. № 12785 від 01.06.2021 року) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" копії документів, а саме: ордеру серія ЗП № 66708 від 11.01.2019 року та витягу з офіційного сайту СТО "Тов "Автоарт ЛТД" повернуто без розгляду.

11.06.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист (вх. № 13798) про долучення до матеріалів справи документів.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Крім того, відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 15.07.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 333/17-Т/Х/01 (а.с. 13-22).

Відповідно до пункту 16 договору, строк дії становить з 25.05.017 ркоу по 24.05.2018 року.

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділі 5.6. цього договору (пункт 4 договору).

Пунктом 5 договору визначено інформацію про застрахований транспортний засіб, а саме: марка, модель: "Toyota RAV4", рік випуску 2016, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 13).

16.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено додаткову угоду № 1 до договору страхування наземного транспорту № 333/17-Т/Х/01 (а.с. 25).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16.05.2017 року. сторони погодили пункт 3 договору викласти у наступній редакції: "вигодонабувачем є ОСОБА_2 .

За твердженнями позивача, 15.09.2017 року у м. Харкові на пров. Самокиша, буд. 3 на припаркований автомобіль "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 впало дерево та завдало автомобілю пошкоджень, що було зафіксовано Шевченківським ВП ГКНП в Харківській області (а.с. 28-29).

15.09.2017 року було складено заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та акт огляду транспортного засобу (а.с. 34-36, 42-43)

У зв`язку із названою подією, згідно звіту № 484/17 від 02.10.2017 року, наданого ФОП Тіхонін А.В., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження склала 260 247, 24 грн. (а.с. 36).

Відповідно до рахунку № 3675 від 22.09.2017 року, наданого товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОАРТ ЛТД" вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Toyota RAV4", д.н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження склала 259 421,83 грн., що перевищує 70% дійсної вартості на момент укладення договору і згідно пункту 31.5. договору є конструктивною загибеллю (а.с. 62-63).

Відповідно до пункту 27.8. договору страхування наземного транспорту №333/17-Т/Х/01, при повній загибелі ТЗ (пункт 31.5 договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку але не більше страхової суми вказаної в розділі 10 цього договору (з урахуванням умов пункту 27.22 договору) за вирахуванням вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 договору франшизи.

З огляду на те, що страхова суму складала 750 000, 00 грн., розмір придатних залишків - 540 000, 00 грн., а розмір франшизи - 37 500,00 грн..

Позивачем відповідно до платіжного доручення № 906934 від 19.10.2017 року було перераховано вигодонабувачу суму у розмірі 172 500, 00 грн. (а.с. 59).

Позивач зазначає, що після виплати страхового відшкодування, ним неодноразово здійснювались запити до Харківської міської ради з проханням надати інформацію про балансоутримувача зелених насаджень, розташованих у місті Харків по пров. Сомокиша 3, станом на 18.09.2017 року.

У відповідь на запити позивача, Харківська міська рада листами від 25.04.2018 року № 2861/9-18 та від 09.08.2018 року № 6440/9-19 повідомила, що зелені насадження за адресою: пров. Самокиша, 3 на балансі підприємств, які підпорядковані Департаменту житлового господарства, не перебувають (а.с. 65, 74).

Підпунктом 7 пункту "а" частини 1 статті Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Враховуючи вказане, позивач вважає, що до відання саме виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення бадансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення вимог вищевказаного пункту Закону України "Про місцеве самоврядування" не визначив балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у м. Харків по пров. Самокиша, 3, що дає підстави для стягнення майнової шкоди з нього, як власника земельної ділянки, на якій росло дерево, у зв`язку з і чим, позивач має суброгаційне право до Харківської міської ради як підприємства, відповідального за прибирання зелених насаджень, в розмірі фактично завданих збитків, тобто 172 500, 00 грн.

09.07.2019 року позивачем на адресу Виконавчого комітету Харківської міської ради було з проханням відшкодувати шкоду у розмірі 172 500, 00 грн. (а.с. 72-73).

09.08.2019 року надійшла відповідь від Виконавчого комітету Харківської міської № 6440/9-19 у якій останній зазначив, що майнова шкода не може бути покладена на міську раду як орган місцевого самоврядування (а.с. 41-45).

Враховуючи те, що відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Стаття 1 Закону України "Про страхування" визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Вказаний Закон, зокрема стаття 7, визначає види обов`язкового страхування, а саме: страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Стаття 27 Закону України "Про страхування" визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи вищевикладене, при зверненні до суду з вимогою про стягнення із відповідача заподіяної шкоди у розмірі 172 500,00 грн., саме позивачем повинно бути доведено як сам факт заподіяння шкоди, так і наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вимог позивач зазначає, що відповідач порушення Закону України "Про місцеве самоврядування" не визначив балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у м. Харків по пров. Самокиша, 3, що дає підстави для стягнення майнової шкоди з нього, як власника земельної ділянки, на якій росло дерево, у зв`язку з і чим, позивач має суброгаційне право до Харківської міської ради як підприємства, відповідального за прибирання зелених насаджень, в розмірі фактично завданих збитків, тобто 172 500, 00 грн.

Також посилається на запити до Харківської міської ради з проханням щодо надання інформації про балансоутримувача зелених насаджень по вул. Самокіша, буд. 3 станом на 18.09.2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З аналізу вищевикладених норм виплисває, що позивач законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Враховуючи вищевикладене, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2018 року у справі № 761/6010/15.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та iншого призначення.

Пунктом 2 статті 3 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 21 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою.

У містах та iнших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їx реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування є суб`єктом в сфері благоустрою населеного пункту.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі, щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною 7 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Підпунктом 7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля житлового будинку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №200/22129/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з листа від 25.04.2018 року № 2861/9-18 юридичного департаменту Харківської міської ради, житловий будинок № 3 по вул. Самокиша 1937 року будування, 3-й під`їздний, належить до комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Зелені насадження за адресою: пров. Самокиша, 3 на балансі підприємств, які підпорядковані Департаменту житлового господарства, не перебувають (а.с. 65, 74).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодекса України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю.

Як зазначалося вище, відповідно до приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, враховуючи те, що автомобіль "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено внаслідок падіння дерева, що сталось на прибудинковій території будинку за адресою: пров. Самокиша, 3 у м. Харкові, який належить територіальній громаді Харківської міської ради, а Харківська містка рада не визначила балансоутримува, саме відповідач повинен був забезпечувати контроль за станом зелених насаджень на прибудинковій території, та саме відповідача покладено обов`язок з відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.09.2019 року у справі № 638/10448/14-ц.

При цьому, Східний апеляційний господарський суд у справі № 922/2876/20 від 10.02.2021 року зазначив, що власником зелених насаджень біля будинку в м. Харків по пров. Самокиша, 3 є територіальна громада міста Харкова, оскільки ця земля перебуває в комунальній власності, у зв`язку із чим особою, відповідальною за завдану шкоду, в даному випадку, є Харківська міська рада(а.с. 108 - 111).

Відповідно до вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 11614 від 20.05.2021 року) відповідач заперечує проти позовних вимог, та зазначає, що позивачем не доведена протиправна діяльність (бездіяльність) відповідача, причинний зв`язок між неправомірними діями і самою шкодою. Що унеможливлює покладання на відповідача відшкодування майнової шкоди. Та відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. За твердженнями відповідача, матеріали справи не містять документального підтвердження щодо зазначення конкретного місця пригоди. Відсутній протокол огляду місця пригоди, схеми ДТП, показань свідків. Відсутні посилання та докази, що дерево не було спиляно, зрубано, пошкоджено за допомогою третіх осіб, не зазначено стан дерева. Відсутній експертний висновок щодо стану дерева, посилання позивача на висновок Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області щодо стану дерева, не відповідає вимогам законодавств оскільки підрозділ не наділений функціями та повноваженнями експерта.

Також на думку відповідача, позивачем не доведений факт, якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок.

Позивачем не обґрунтовано та не надав жодних доказів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою та наявність вини відповідача в заподіянні шкоди зазначивши вартістю відновного ремонту в порядку регресу у розмірі 172 500 гри.

Майнова шкода завдана майну страхувальника можливо була спричинена падінням іншого предмету, але таку шкоду було завдано не з вини відповідача. Також на думку відповідача, неможливо зробити остаточний висновок, яке саме дерево впало на автомобіль позивача, де воно знаходилось, де знаходився у той час автомобіль, або чи не було пошкодження автомобіля спричинено діями третіх осіб, та чи не було порушень правил дорожнього руху зі сторони позивача, при зупинці транспортного засобу, зокрема пунктом 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 забороняється стоянка автомобілів на тротуарах. Позивачем не надано схеми розташування дерева відносно будинку по пров. Самокіша, 3, як вбачається з наданих до суду фотознімків, на них розташовані декілька домів, зокрема будинок по вул. Культури, 11, за таких підстав неможливо встановити коло підприємств, установ, організацій відповідальних за утримання елементів благоустрою (а.с. 141).

Також відповідач заперечує проти звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 484/17 від 02.10.2017 року.

Також відповідач зазначає, що позивачем до суду не було надано жодного документу про те, що відповідно до пункту 24.3.9. та пункту 17.2. договору, Регламенту - ТОВ «Автоарт ЛТД», яке надавало рахунок на оплату є авторизованим виконавцем та володіло відповідними повноваженнями.

На думку відповідача позивачем безпідставно у відсутності страхового випадку сплачено кошти, проігнорувавши вимої абз. 4 пункту 28.2.16. договору, а відтак позивач сплатив кошти із власної ініціативи та не мас правових підстав для звернення в порядку регресу до Харківської міської ради (а.с. 140-146)

Суд не приймає вищевикладені заперечення відповідача з огляду на наступне.

Твердження відповідача про те, що позивачем не було подано належних і допустимих доказів ані факту падіння, ані факту заподіяння шкоди саме відповідачем та розміру такої шкоди, ані факту наявності при причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням шкоди та бездіяльністю відповідача спростовані встановленими судом обставинами справи.

Так, факт падіння дерева підтверджено заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 15.09.2017 року, а також висновком Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2017 року. Факт заподіяння шкоди підтверджено висновком Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2020 року, а також звітом №487/17 від 02.10.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Також звітом №487/17 від 02.10.2017 року підтверджено і розмір спричиненої шкоди. Бездіяльність відповідача вбачається у нездійсненні належного контролю за станом зелених насаджень на прибудинковій території будинку (а.с. 28,36-40).

Відповідно причинно-наслідковий зв`язок полягає у тому, що внаслідок саме вищевказаної бездіяльності відповідача і було пошкоджено автомобіль.

При цьому, відповідачем будь-яких доказів у підтвердження того, що відповідне дерево, яке впало на автомобіль "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 , було передано на баланс будь-якій іншій особі до суду надано не було.

Щодо наданого позивачем звіту №484/17 від 02.10.2017 року на підтвердження розміру заподіяної шкоди та платіжне доручення №906934 від 19.10.2017 року, суд зазначає, що вказаний документ є належним доказом. Так, відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Таким чином, складення суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, не суперечить Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Щодо посилань відповідача на висновок Вищого господарського суду України суду у справі № 910/30090/15 від 10.05.2017 року, а саме щодо відшкодування шкоди автомобілем, який знаходиться поза місцем спеціально обладнаного для стоянки не приймається судом, оскільки будь-яких доказів порушення Правил дорожнього руху матеріали справи не містять, та даних щодо того, що стоянка автотранспорту біля будинку по пров. Самокіша, 3 заборонена, відповідачем до суду також надано не було.

При цьому, самостійне встановлення обставин щодо порушення фізичними особами правил дорожнього руху, у тому числі пункту 26.2 ПДР, виходить за межі компетенції господарських судів.

Будь-яких доказів у підтвердження відсутності своєї вини відповідачем до суду надано не було. Також відповідачем до суду не надано і того, що заподіяння такої шкоди відбулося у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо. Будь-яких відомостей щодо таких обставин матеріали справи також не містять.

При цьому, позивач не зобов`язаний доказувати вину відповідача у заподіянні шкоди. Натомість саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Проте, відповідачем жодного доказу відсутності своєї вини у порушення вимог Господарського процесуального кодексу до суду надано не було.

Щодо аргументів відповідача, що схеми розташування дерева відносно будинку не надано, тому неможливо встановити коло підприємств, відповідальних за утримання елементів благоустрою, є безпідставними, враховуючи, що дерево розташовано на земельній ділянці комунальної форми власності, тобто орган місцевого самоврядування зобов`язаний утримувати таке майно.

Твердження відповідача, що позивачем не доведено, що підприємство, яке виконало ремонт автомобіля, є авторизованим виконавцем, також не приймаються судом, оскільки як вбачається із наявних у матеріалах справи документів. а саме рахунку на оплату № 3675 від 22.09.2017 року ТОВ «Автоарт ЛТД» має (а.с. 62-63).

З наявної у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації за зареєстрована юридична особа ТОВ «Автоарт ЛТД», види діяльності зокрема технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20).

За таких умов, оскільки дерево, яке впало на транспортний засіб, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста Харкова та відсутні дані про те, що дане дерево відповідно до вимог частини 5 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, суд дійшов висновку що саме відповідач несе відповідальність за відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, суд зазначає, що ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі суд керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі Times v. United Kingdom.

У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення із відповідача суми у розмірі 172 500, 00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 2 587,50 грн.

Керуючись, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) суму у розмірі 172 500, 00 грн. відшкодування витрат, та 2 587, 50 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, );

відповідач: Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, ).

Повне рішення складено "29" червня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова