ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021м. ДніпроСправа № 904/1871/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба геології та надр України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба України з питань праці, м. Київ

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна комісія України по запасах корисних копалин, м. Київ

про зобов`язання виконати умови договору поставки

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Новіков М.О., адвокат

Від відповідача: Шокол О.С., адвокат

Від третьої особи-1: не з`явився

Від третьої особи-2: не з`явився

Від третьої особи-3: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" виконати на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" умови договору поставки від 28.08.2020 №4937-09, а саме:

- здійснити поставку руди залізної сирої виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у загальній кількості 10 000,00 тон загальною вартістю 2 218 200,00 гривень (включно з ПДВ) на умовах договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 та специфікації від 01.12.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №4937-09 від 28.08.2020, відповідно до якого відповідач мав здійснити поставку товару у кількості 10 тис. тон загальною вартістю 2 218200,00грн у строк до 15.01.2021. У грудні 2020 року позивач отримав від відповідача листа-відмову від здійснення поставок згідно з договором та Специфікацією, мотивовану неможливістю здійснювати відповідну діяльність з огляду на умови виданого йому спеціального дозволу на користування надрами від 21.10.1997 №1118. Позивач вказує на безпідставну відмову виконувати договір поставки від 28.08.2020 № 4937-09, у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача виконати свій обов`язок в натурі.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до умов виданого йому спецдозволу від 21.10.1997 №1118 він може здійснювати видобування залізних руд для забезпечення сировиною виключно Відповідача. Поставка сирої (незбагаченої) руди суперечить вимогам дозвільної та робочої документації відповідача, на підставі якої здійснюється користування надрами. Виконання вимог договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 шляхом реалізації сирої (незбагаченої) руди позивачу буде становити порушення вимог п.1 ч.2 ст.24 Кодексу України про надра і є підставою для припинення права користування надрами відповідно до п.5 ч.1 ст.26 Кодексу України про надра. Вважає, що поставку за договором поставки від 28.08.2020 №4937-09 може бути здійснено виключно у випадку проведення додаткової геолого-економічної оцінки Первомайського родовища залізних руд та розширення напрямків використання сирої руди протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин, а також після внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами у встановленому порядку. Висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29.01.2021 №126/12-е про відсутність обмежень у користуванні надрами відповідача, відповідач вважає викладеною письмово думкою фахівця, яка належним чином не враховує зміст ст.ст.24, 26 Кодексу України про надра (а.с.107- 112).

Разом із відзивом відповідач подав заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну службу геології та надр України, Державну службу України з питань праці, Державну комісію України по запасах корисних копалин (а.с.154-157 том 1). Зазначає, що рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов`язки зазначених осіб.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що:

- здійснення поставок за договором поставки від 28.08.2020 №4937-09 не суперечить вимогам п.1 ч.2 ст.24 Кодексу України, адже сира руда з моменту її відділення від надр перестає бути "надрами" в розумінні статті 1 Кодексу України про надра, тому відповідальність за нецільове використання надр у випадку розпорядження сирою рудою у даному випадку не настає;

- ні у Державної комісії України по запасах корисних копалин, ні у Державної служби геології та надр України немає повноважень встановлювати надрокористувачу умови, за яких він має чи не має права розпоряджатися видобутими корисними копалинами;

- чинне законодавство України не містить обмежень щодо розпорядження особою об`єктами права власності, окрім підстав, прямо передбачених законом, а правовий режим власності встановлюється виключно законами України (ст.92 Конституції України);

- згідно замовленого самим же відповідачем науково-правового висновку Інституту держави і права ім. В.М. Корецького ПАН України від 29.01.2021 №126/12-е, поставка непереробленої сирої руди не становить порушення умов надрокористування та не кваліфікується як нецільове використання надр; відповідач відмовляється виконувати умови договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 безпідставно, що свідчить про порушення ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України.

Відповідачем подано заперечення, відповідно до яких зазначає, що відмова відповідача від виконання зобов`язань є правомірною, оскільки вона ґрунтується на неухильному дотриманні відповідачем норм чинного законодавства та приписах ч.7 ст.193 Господарського кодексу України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 справу № 904/1871/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.04.2021.

Судове засідання, призначене на 05.04.2021, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Євстигнеєвої Н.М. у відпустці.

Листом Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021 повідомлено учасників справи про призначення наступного судового засідання на іншу дату після повернення судді з відпустки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2021 призначено підготовче засідання на 29.04.2021.

20 квітня 2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб: Державну службу геології та надр України, Державну службу України з питань праці, Державну комісію України по запасах корисних копалин (а.с.172-174 том 1). Клопотання мотивоване тим, що рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов`язки зазначених осіб: у Державної комісії України по запасах корисних копалин може виникнути обов`язок провести додаткову експертизу запасів корисних копалин; у Державної служби геології та надр України може виникнути право на проведення заходів державного геологічного контролю з метою перевірки вказаних у справі обставин на предмет дотримання законодавства про надра; у Державної служби України з питань праці може виникнути право на проведення заходів державного нагляду (контролю) з метою перевірки вказаних у справі обставин на предмет дотримання гірничого законодавства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Державну службу геології та надр України, Державну службу України з питань праці, Державну комісію України по запасах корисних копалин, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 24.05.2021.

Державна служба геології та надр України (третя особа-1) надала пояснення, в яких зазначила, що при видачі Спецдозволу відповідачу встановлена мета користування надрами: видобування залізних руд для забезпечення сировиною Північного гірничо-збагачувального комбінату. В такому випадку, використання відповідачем надр не для тієї мети, для якої їх було надано, може бути підставою анулювання дозволу № 118, згідно ст. 26 Кодексу України про надра. Зазначила, що до переліку питань, які підлягають перевірці органом державного геологічного контролю, не віднесено питання господарських відносин між користувачами надр та іншими суб`єктами господарювання щодо реалізації видобутої мінеральної сировини.

У письмових поясненнях, які надійшли до суду 19 травня 2021 року, Державна служба України з питань праці (третя особа-2), зазначила, що гірничі роботи проводяться за спеціальним дозволом (ліцензією) на користування надрами, який видається згідно з законодавством. У разі фактичних чи прогнозованих змін гірничо-геологічних (виробничих умов гірничі роботи припиняються до коригування та перезатвердження в установленому порядку проектів і паспортів. Проекти та паспорти доводяться до відома працівників гірничих підприємств у порядку, передбаченому правилами безпеки. План розвитку гірничих робіт підприємства щорічно розглядається та погоджується органами гірничого нагляду. Вся технічна документація повинна вестися відповідно до вимог правил безпеки, правил технічної експлуатації, єдиних правил безпеки при підривних роботах та інших нормативно-правових актів.

Третя особа-3, Державна комісія України по запасах корисних копалин, просить розглядати справу без участі її представника, враховуючи надані письмові пояснення. Третя особа-3 зазначає, що у 2019 році до ДКЗ звернулось ПрАТ "ПІВНГЗК" щодо проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин та подало Звіт Геолого-економічної оцінки Первомайського родовища залізних руд з метою об`єднання Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева в один об`єкт надрокористування (кінцевий) за 2019 рік з підрахунком запасів станом на 01.06.2019. Звіт виконано ВК "Геолог" на замовлення ПрАТ "ПІВНГЗК". Мета - геолого-економічна переоцінка запасів залізних руд Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева. Серед поданих ПрАТ "ПІВНГЗК" матеріалів та документів колегією ДКЗ розглянуто, зокрема, спеціальний дозвіл на користування надрами від 21.01.1997 № 1118 (наданий з метою видобування залізистих кварцитів для забезпечення сировиною ПІВНГЗК) та спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.09.2006 № 4036 (наданий з метою видобування багатих залізистих руд та магнетитових кварцитів). За результатами розгляду поданих матеріалів на засіданні колегії ДКЗ було прийнято рішення, зокрема: затверджено підраховані за станом на 01.06.2019 запаси ділянки надр залізних руд Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева ПрАТ "ПІВНГЗ"; визнано доцільним об`єднання суміжних ділянок надр спеціальних дозволів № 1118 та № 4036 в один об`єкт надрокористування - ділянки надр залізних руд Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева ПрАТ "ПІВНГЗК"; визнано балансові запаси залізних руд ділянки надр Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева ПрАТ "ПІВНГЗК" підготовленими до подальшої експлуатації. Рішення колегії ДКЗ оформлено протоколом засідання колегії від 21.12.2019 № 5001.

Щодо проведення додаткової експертизи матеріалів геолого-економічної оцінки запасів ділянки надр залізних руд Первомайського родовища та родовища поля шахти Першотравнева ПрАТ "ПІВНГЗК", третя особа-3 зазначила, що додаткова експертиза проводиться у разі, коли визначаються додаткові напрями використання раніше затверджених ДКЗ запасів, встановлено додаткові запаси корисних копалин і компонентів або виявлено інші істотні для геолого-економічної оцінки родовища обставини.

Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче провадження у справі №904/1871/21, призначено справу до судового розгляду на 08.06.2021. З 08.06.2021 оголошувалась перерва до 24.06.2021.

Треті особи -1,2,3 у судове засідання 24.06.2021 не з`явились, про дату, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 24.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі наказу Державної служби геології та надр України від 21 жовтня 1997 року (зі змінами, які внесені наказом від 24.06.2020 № 1118) Приватному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" видано Спеціальний дозвіл на користування надрами № 1118 (а.с.20, 113-114 том 1).

Мета користування надрами: видобування залізних руд для забезпечення сировиною Північного гірничо-збагачувального комбінату.

Термін дії Спеціального дозволу до 20 жовтня 2037 року.

28 серпня 2020 року між Державною службою геології та надр України та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено Угоду № 1118 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, відповідно до умов якої (п.1.1.) Держгеонадра надає надрокористувачу право тимчасового користування діяльною надр з метою видобування корисних копалин, а надрокористувач зобов`язується виконувати та дотримуватись умов користування ділянкою надр, передбачених дозволом, цією Угодою та нормами діючого законодавства.

Згідно п.2.1. Угоди № 1118 місцезнаходження ділянки надр: Дніпропетровська область, Тернівський район, м. Кривий Ріг.

Просторові межі ділянки надр, які є предметом цієї Угоди, ступінь геологічного вивчення та освоєння об`єкта надрокористування, відомості про затвердження (апробацію) запасів корисної копалини та загальна кількість запасів на час надання дозволу вказуються надрокористувачем у характеристиці ділянки надр, яка є невід`ємною частиною цієї Угоди (п.2.2.).

Відповідно до підпунктів 5.5.1, 5.5.2 пункту 5.5 розділу 5 Угоди про умови користування надрами від 28.08.2020 №1118 (далі - Угода) надрокористувач має право здійснювати на наданій йому ділянці надр розробку родовища корисних копалин та інші роботи згідно з умовами дозволу та цієї Угоди; розпоряджатися видобутими корисними копалинами в порядку, визначеному законодавством України.

Запаси корисних копалин затверджені протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 21.12.2019 №5001 (а.с.119-128 том 1).

28.08.2020 між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (постачальник) було укладено Договір поставки №4937-09, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язується передати у власність покупця залізну руду сиру виробництва Північного гірничо-збагачувального комбінату (іменована надалі Товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його на умовах, передбачених Договором та Специфікаціями до нього.

За визначенням, наведеним у п.2.2. договору, договірний період - період, протягом якого ціна Товару, вказана у відповідній Специфікації, лишається незмінною.

Згідно з пунктом 3.1 договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 інформація про обсяги поставок та якісні показники Товару міститься в Специфікаціях. Специфікації на Товар, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені печатками Сторін, складають невід`ємну частину цього Договору. В Специфікації до Договору вказуються базові умови поставки Товару у відповідності з цим Договором:

найменування Товару, який поставляється в межах Договірного періоду;

Договірний період, стосовно якого діє Специфікація;

базова ціна на Товар у відповідному Договірному періоді, розрахована на підставі положень цього Договору;

кількість Товару, яка підлягає поставці в Договірному періоді;

якість Товару, яка підлягає поставці в Договірному періоді.

Підтвердженням належної якості товару, що поставляється, є сертифікат якості, виданий Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на підставі результатів іспитів і аналізу проб, у відповідності з вимогами діючих ДСТУ 3704:2013.

Строки та умови поставки визначені розділом 4 договору.

Так, згідно п.4.1. договору поставка товару здійснюється на умовах: автомобільним транспортом FCA промисловий майданчик ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Під партією товару для цілей цього договору приймається кількість товару: при відвантаженні залізничним транспортом не менше 1 (одного) вагона, при відвантаженні автотранспортом об`єм добового відвантаження (з 19:00 поточної доби до 19:00 наступної доби).

Поставка товару в договірному періоді здійснюється у відповідності з графіком, який оформлюється в якості додатку до Договору і є його невід`ємною частиною. В графіку відображається загальний об`єм поставки товару з помісячною розбивкою. Постачальник здійснює помісячну поставку товару виключно в об`ємах, передбачених узгодженим графіком (п.4.4. договору).

У випадку поставки товару:

залізничним транспортом, датою поставки товару вважається дата штемпеля на залізничній накладній ст. Терни або Рядова Придніпровської залізниці;

автомобільним транспортом, датою поставки товару вважається дата, зазначена в акті приймання-передачі або видатковій накладній, оформленій на партію згідно п.4.2. договору (п.п.4.5., 4.6. договору).

Відповідно до п.п.11.4-11.5 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань.

01.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про внесення змін до Договору, яким пункт 10.2 договору викладено в іншій редакції, сторони домовились про розгляд спорів в господарському суді у відповідності до діючого законодавства (а.с.38 том 1).

01.12.2020 позивач та відповідач підписали Специфікацію до договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 (далі - специфікація), відповідно до якої відповідач зобов`язався поставити позивачу Товар у загальній кількості 10 тис. тон загальною вартістю (з ПДВ) 2 218 200,00 грн. у строк до 15.01.2021 (а.с.39 том 1).

У грудні 2020 року відповідач повідомив позивача про неможливість виконання умов договору поставки від 28.08.2020 №4937-09, направив на адресу позивача листи від 11.12.2020 №6153/12, від 22.12.2020 № 6488/12, від 03.02.2021 № 742/12 (а.с.40,43,44 том 1). Відмова виконувати умови договору поставки мотивована тим, що до моменту внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами від 21.10.1997 №1118 (далі також - Спецдозвіл), відчуження видобутої сирої руди становитиме порушення його умов та вимог Кодексу України про надра щодо цільового використання надр.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити поставку руди залізної сирої виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості 10 000,00 тон загальною вартістю 2 218 200,00 гривень (включно з ПДВ) на умовах договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 та специфікації від 01.12.2020, проти чого заперечує відповідач.

Наведене і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з укладанням договору поставки, строки поставки продукції, наявність/відсутність підстав для відмови відповідача виконувати свої зобов`язання за договором.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 626 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 та специфікації від 01.12.2020 до нього, поставка товару руди залізної сирої виробництва ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" мала бути здійснена у строк до 15.01.2021.

Тож, строк поставки товару є таким, що настав 15.01.2021.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів поставки руди залізної сирої виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості 10 000,00 тон загальною вартістю 2 218 200,00 гривень (включно з ПДВ) станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання відповідача виконати умови договору шляхом здійснення поставки руди залізної сирої виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості 10 000,00 тон загальною вартістю 2 218 200,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відхиляючи доводи відповідача щодо неможливості виконувати договірні зобов`язання щодо поставки, оскільки:

- продаж руди без піддання технологічним операціям зі збагачення руди (або огрудкування та обпалювання) буде порушувати вимоги Кодексу України про надра в частині використання надр для тієї мети, для якої їх було надано;

- можливі порушення ним вимог Кодексу України про надра у разі відчуження сирої руди, що, на його думку, тягне за собою припинення права користування надрами на підставі п.5 частини 1 статті 25 названого Кодексу;

- продаж сирої руди можливо буде здійснювати виключно у разі внесення змін до Спецдозволу, суд зазначає таке.

Частинами першою та другою статті 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Стаття 148 Господарського кодексу України, стаття 324 Цивільного кодексу України, стаття 4 Кодексу України про надра кореспондують зазначеним приписам.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 92 Конституції України засади використання природних ресурсів визначаються виключно законами України.

Отже, надра є особливим об`єктом цивільних прав, право на розпорядження яким належить виключно народу України. Правовий режим використання природних ресурсів визначається виключно законами України.

Статтею 4 Кодексу України про надра визначено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Відповідно до частини першої статті 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Згідно зі статтею 14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; геологічного вивчення бурштиноносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням бурштину (промисловою розробкою родовищ); задоволення інших потреб.

Відповідно до статті 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Надрокористувач має право здійснювати на наданій йому ділянці надр розробку родовища корисних копалин та інші роботи згідно з умовами дозволу та цієї Угоди; розпоряджатися видобутими корисними копалинами в порядку, визначеному законодавством України (підпункти 5.5.1, 5.5.2 пункту 5.5 розділу 5 Угоди про умови користування надрами від 28.08.2020 №1118).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності.

Частиною першою статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою - третьою статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Суд погоджується із доводами позивача, що сира (неперероблена) руда з моменту її відокремлення від материнської породи перестає бути "надрами" в розумінні статті 1 Кодексу України про надра та стає "новою річчю" відповідно до частини першої статті 331 Цивільного кодексу України.

А отже, правовий режим такої руди як нової речі, новоствореного об`єкта цивільних прав, як і обмеження права на використання цієї руди, повинні визначатися лише законами України. Натомість, чинне законодавство не містить обмежень щодо користування видобутими корисними копалинами (залізною рудою).

Відповідно до частини шостої статті 319 Цивільного кодексу України, держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності може встановлюватись виключно законами України.

Відповідач зазначає, що реалізація сирої руди без піддання її збагаченню на власному комбінаті суперечитиме меті, визначеній уповноваженими державними органами під час проведення оцінки запасів корисних копалин та видачі спеціального дозволу від 21.10.1997 №1118. Вказує, що невиконання мети, визначеної спецдозволом, свідчитиме про нецільове використання надр та становитиме порушення п.1 ч.2 ст.24 Кодексу України про надра, що є підставою для припинення користування надрами в судовому порядку (ст.26 Кодексу України про надра).

Водночас, корисні копалини з моменту їх видобутку перестають бути частиною "надр" в розумінні статті 1 Кодексу України про надра, а тому їх продаж чи переробка здійснюються надрокористувачем на власний розсуд, а будь-яке розпорядження видобутими корисними копалинами уже не може кваліфікуватись як використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, та не може бути підставою для відповідальності згідно зі статтею 26 Кодексу України про надра.

Повноваження органів державної влади та місцевого самоврядування у питаннях розпорядження природними ресурсами держави розкриті в статтях 4, 7-11 Кодексу України про надра.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу України про надра державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр покладена на Державну службу геології та надр України відповідно до Положення про Держгеонадра. Пунктом 3 Положення про Держгеонадра визначено, що основними її завданнями є: реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр; внесення на розгляд Міністра захисту довкілля та природних ресурсів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174, Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, організовує проведення державної експертизи звітів з геологічного вивчення надр (пп.20 п.4 Положення); організовує проведення державної експертизи та оцінки запасів і ресурсів корисних копалин, а також інших геологічних матеріалів (пп.21 п.4 Положення); здійснює інші повноваження, визначені законом (пп.32 п.4 Положення).

Проведення державної експертизи звітних геологічних матеріалів, оцінку запасів і покладів корисних копалин здійснює Державна комісія України по запасах корисних копалин, яка діє на підставі Положення про Державну комісію України по запасах корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2000 №1689 (далі - Положення №1689).

Згідно з пунктом 1 Положення №1689 Державна комісія України по запасах корисних копалин (далі-ДКЗ) є установою, що діє при Держгеонадрах і провадить науково-технічну діяльність, пов`язану з проведенням на замовлення користувачів надр або за дорученням відповідних центральних органів виконавчої влади державної експертизи геологічних матеріалів з вивчення і використання надр та оцінки запасів корисних копалин.

Відповідно до пункту 3 Положення №1689 головними завданнями ДКЗ є: встановлення кондицій на мінеральну сировину для обчислення запасів корисних копалин у надрах; прийняття рішень щодо кількості, якості та ступеня вивченості запасів розвіданих родовищ корисних копалин і стану підготовленості їх до промислового освоєння.

ДКЗ відповідно до покладених на неї завдань: проводить державну експертизу техніко-економічних розрахунків, що обґрунтовують кондиції на мінеральну сировину, перевіряє відповідність поданих проектів кондицій вимогам найбільш повного, економічно раціонального та комплексного використання запасів корисних копалин, встановлює кондиції на мінеральну сировину для обчислення запасів корисних копалин кожного родовища (пп.1 п.4 Положення №1689); проводить експертизу геологічної інформації з обчислення запасів корисних копалин і затверджує їх обсяги, визначаючи відповідно до Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр їх кількість, якість, рівень промислового значення, ступінь геологічного та техніко-економічного вивчення і підготовленість до промислового освоєння (пп.4 п.4 Положення №1689); бере участь у проведенні комплексної державної експертизи проектів промислового освоєння родовищ, реконструкції діючих гірничодобувних і збагачувальних комплексів, а також їх ліквідації; перевіряє обґрунтованість, ефективність та якість проектних рішень гірничодобувних підприємств щодо повноти використання розвіданих запасів родовищ корисних копалин (пп.8 п.4 Положення №1689); переоцінює запаси корисних копалин, що змінилися під час проведення додаткових геологорозвідувальних робіт, експлуатації родовищ, встановлення нових кондицій або з інших причин; готує висновки про доцільність списання з державних балансів запасів корисних копалин, їх кількісної і якісної переоцінки (пп.12 п.4 Положення №1689); визначає на підставі поданих матеріалів, що містять геолого-економічну оцінку запасів родовищ корисних копалин, якість і достовірність виконаних геологорозвідувальних робіт, робіт з вивчення якісних і кількісних показників мінеральної сировини, гідрогеологічних, інженерно-геологічних, технологічних, екологічних та інших спеціальних досліджень, готує висновки щодо ступеня виконання геологічного (технічного) завдання на розвідку запасів корисних копалин, а також рекомендації щодо усунення недоліків, включаючи проведення додаткових геологорозвідувальних робіт (пп.13 п.4 Положення №1689); аналізує та узагальнює результати експертизи матеріалів геолого-економічної оцінки запасів родовищ різних видів мінеральної сировини та на їх підставі надає рекомендації з:

підвищення якості і достовірності геологорозвідувальних робіт та скорочення термінів розвідки родовищ корисних копалин;

проведення геологорозвідувальних робіт із зіставлення даних розвідки та експлуатації родовищ корисних копалин і покладів, встановлення за їх результатами коригувальних коефіцієнтів до підрахункових параметрів та обсягів розвіданих запасів;

підготовки тематичних планів науково-дослідних робіт з питань удосконалення методики і техніки проведення геологорозвідувальних робіт, обчислення запасів корисних копалин, проведення технологічних та аналітичних досліджень мінеральної сировини, вивчення гірничо-геологічних, гідрогеологічних і екологічних умов розроблення родовищ корисних копалин, проведення геолого-економічної оцінки їх промислового значення (пп.13 п.4 Положення про ДКЗ) тощо.

Згідно з пунктом 6 Положення №1689 висновки ДКЗ з питань оцінки кількості та якості запасів корисних копалин, їх промислового значення і ступеня геологічного та техніко-економічного вивчення є підставою для обліку їх у державному балансі запасів корисних копалин.

ДКЗ України здійснює державну експертизу та оцінку запасів корисних копалин на підставі Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.1994 № 865 (далі - Положення № 865).

Пунктом 2 Положення № 865 визначено, що метою державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин є: об`єктивна оцінка мінерально-сировинної бази країни на основі єдиних науково-методичних критеріїв; забезпечення достовірності оцінених запасів корисних копалин і відповідності їх якісних показників запланованим напрямам використання; створення умов для найповнішого, економічно раціонального й комплексного використання запасів родовищ корисних копалин з дотриманням вимог щодо охорони надр та навколишнього природного середовища; проведення порівняльної оцінки кількісних та якісних показників запасів корисних копалин, їх географо-економічних, гірничо-геологічних, гідрогеологічних та інших умов залягання для визначення реальної промислової цінності; забезпечення дотримання єдиного підходу до визначення техніко-економічних та фінансових показників господарської діяльності, пов`язаної з видобуванням корисних копалин у межах конкретної ділянки надр; використання оцінок техніко-економічних та фінансових показників господарської діяльності для цілей інвестиційного планування та оподаткування.

У відповідності до пункту 21 Положення № 865 на експертів ДКЗ покладається: проведення дослідження, перевірки і аналізу (експертизи) поданих матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ корисних копалин, підготовки висновків стосовно повноти та якості виконаних геологорозвідувальних робіт, встановлення достовірності запасів корисних копалин і підготовленості їх до найповнішого, економічно раціонального й комплексного використання, відповідності кондицій для підрахунку запасів корисних копалин геологічним умовам родовища, відповідності запланованих чи застосовуваних способів видобутку та переробки, а також напрямів використання корисних копалин вимогам законів та інших нормативно-правових актів з природокористування; визначення (оцінки) кількості та якості запасів корисних копалин, гірничо-геологічних, гідрогеологічних та інших умов їх залягання, технологічної схеми промислової розробки, техніко-економічних показників виробничого процесу та фінансових результатів реалізації товарної продукції гірничого виробництва.

Таким чином, ДКЗ України як особлива державна установа здійснює геолого-економічну оцінку запасів родовищ корисних копалин. ДКЗ не встановлює будь-які вимоги надрокористувачу щодо способу розпорядження видобутими корисними копалинами, як стверджує відповідач.

Відповідно до пункту 10 Положення № 865 вимоги до змісту, оформлення і порядку подання для державної експертизи та оцінки матеріалів геолого-економічної оцінки запасів родовищ конкретних видів корисних копалин затверджуються ДКЗ.

Пунктом 3.5 Методичних рекомендацій щодо змісту, оформлення і порядку подання на розгляд Державної комісії по запасах корисних копалин матеріалів геолого-економічних оцінок родовищ металічних і неметалічних корисних копалин, затверджених наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 21.07.2015 № 293, вимагається включення до матеріалів геолого-економічних оцінок запасів і ресурсів корисних копалин, що подаються на розгляд до ДКЗ України, обґрунтування технологічної схеми переробки мінеральної сировини. Зокрема, таке обґрунтування повинно здійснюватись у таких напрямах: вихід товарної продукції; якість товарної продукції та її відповідність нормативним вимогам; вилучення основних і супутніх корисних компонентів у товарну продукцію; використання хвостів збагачення і відходів переробки корисної копалини як сировини для одержання будівельних матеріалів та іншого застосування; використання оборотних вод; організація хвостосховищ; охорона навколишнього середовища.

За змістом пункту 3.5 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ руд чорних металів (заліза, марганцю та хрому), затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин від 18.10.2002 № 155 (далі - Інструкція № 155), видобувні запаси руд чорних металів - частина загальних запасів чорних металів, видобування й перероблення якої в товарну продукцію гірничого підприємства є економічно доцільним за умови раціонального використання сучасних технічних засобів і технологій та виконання вимог щодо охорони надр і довкілля. Видобувні запаси чорних металів визначаються згідно з прийнятою оптимальною системою розроблення родовища й ураховують втрати й збіднення при видобуванні й переробленні руд чорних металів у товарну продукцію гірничо-металургійного виробництва.

У відповідності до пункту 3.7 Інструкції № 155 товарна продукція гірничого виробництва - продукція, вироблена на гірничому підприємстві відповідно до встановлених стандартів і підготовлена до реалізації.

Пунктом 4.1.6 Інструкції № 155 передбачено, що товарною продукцією гірничо-збагачувальних підприємств залізорудної промисловості є доменні або мартенівські руди, концентрати, агломерат, котуни та спеки.

Отже, чинне законодавство допускає можливість використання (розпорядження) видобутою рудою як кінцевою товарною продукцією. Наведені вище нормативно-правові акти також не визначають для ДКЗ України імперативних повноважень в частині можливості зобов`язання надрокористувача виготовляти виключно один вид товарної продукції.

Таким чином, не підтверджуються доводи відповідача щодо незаконності реалізації сирої руди, видобутої на підставі спеціального дозволу на користування надрами від 21.10.1997 №1118.

Стаття 42 Конституції України проголошує, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною першою статті 43 Господарського кодексу України визначено, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Господарського кодексу України держава гарантує усім підприємцям, незалежно від обраних ними організаційних форм підприємницької діяльності, рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природних та інших ресурсів. Держава гарантує недоторканність майна і забезпечує захист майнових прав підприємця. Вилучення державою або органами місцевого самоврядування у підприємця основних і оборотних фондів, іншого майна допускається відповідно до статті 41 Конституції України на підставах і в порядку, передбачених законом.

Отже, враховуючи відсутність у Держгеонадр або ДКЗ повноважень на встановлення обмежень щодо використання руди відповідачем, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо наявності таких обмежень у спеціальному дозволі на користування надрами від 21.10.1997 №1118. У даному випадку, незважаючи на визначену мету спецдозволу (видобування залізних руд для забезпечення сировиною Відповідача), у відповідача відсутня заборона здійснювати поставки позивачу.

Відповідач стверджує про можливість виконання умов договору поставки виключно після внесення змін або переоформлення спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку із новим напрямком використання видобутої руди, попередньо пройшовши державну експертизу запасів корисних копалин в ДКЗ України відповідно до Положення №865.

Разом з цим, як зазначено в пункті 6 Положення №865, державній експертизі та оцінці підлягають запаси корисних копалин усіх розвіданих родовищ, у тому числі техногенних, а також запаси корисних копалин, що додатково розвідані в процесі розроблення родовищ, та запаси, що залишаються в надрах у разі ліквідації гірничодобувного підприємства.

Відповідно до пункту 19 Положення №865 матеріали, що містять геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин, можуть подаватися ДКЗ відповідно на первинну, повторну та додаткову експертизу.

Первинна експертиза проводиться на родовищах, підрахунок запасів корисних копалин яких вперше подано на затвердження ДКЗ.

Повторна експертиза проводиться на родовищах, запаси корисних копалин яких уже затверджувалися ДКЗ раніше, але в результаті подальших геологорозвідувальних робіт, експлуатації чи зміни вимог стандартів їх кількість істотно змінилася.

Додаткова експертиза проводиться у разі, коли визначаються додаткові напрями використання раніше затверджених ДКЗ запасів, встановлено додаткові запаси корисних копалин і компонентів або виявлено інші істотні для геолого-економічної оцінки родовища обставини.

Повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться у разі перегляду вимог стандартів щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки, що призводять до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством (пункт 25 Положення №865).

Виходячи із системного тлумачення пунктів 19, 25 Положення №865, надрокористувач може подавати матеріали геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин на розгляд та затвердження до ДКЗ України, що становить його право, а не обов`язок. Втім, зазначені приписи Положення №865 не містять імперативного обов`язку надрокористувача ініціювати проведення первинної, повторної чи додаткової експертизи.

Відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 (далі - Порядок №615), переоформлення дозволу здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", у таких випадках: 1) у разі отримання юридичною особою в оренду чи концесію цілісного майнового комплексу державного вугледобувного підприємства; 2) у зв`язку з правонаступництвом юридичної особи (надрокористувача) у результаті реорганізації шляхом перетворення.

Згідно з пунктом 17 Порядку №615 внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем (або правонаступником - у випадку, передбаченому підпунктами 6 і 7 цього пункту) документів або інформації Міндовкілля за результатами оцінки впливу на довкілля у разі: 1) зміни особливих умов та інших відомостей, зазначених у дозволі, в тому числі щодо продовження строку дії дозволу на строк його незаконного (безпідставного) зупинення та/або анулювання відповідно до рішення суду, що набрало законної сили; 2) зменшення площі ділянки надр за ініціативою надрокористувача або відповідних контролюючих органів; 3) виявлення під час користування надрами даних про нові властивості, якість або кількість корисних копалин після проведення державної експертизи відповідних геологічних матеріалів відповідно до Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1994 року № 865 (ЗГІ України, 1995 р., № З, ст. 55; Офіційний вісник України, 2000 року, № 40, ст. 1706); 4) виявлення надрокористувачем після отримання дозволу описок, очевидних помилок; 5) утворення шляхом виділу з юридичної особи надрокористувача (крім суб`єкта господарювання державного сектору економіки, а також підприємства, господарського товариства, у статутному капіталі якого не менш як 50 відсотків належить підприємству та/або господарському товариству, частка держави в статутному капіталі якого становить 100 відсотків) юридичної особи з метою продовження діяльності на наданій йому в користування ділянці надр за таких умов: частка надрокористувача в статутному (складеному) капіталі новоутвореної юридичної особи становитиме не менш як 50 відсотків; відсутність в надрокористувача на час прийняття рішення про внесення змін до дозволу боргу із сплати рентної плати за користування надрами; наявність інформації про відсутність порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, за результатами здійснення заходу державного нагляду (контролю), який проведено не пізніше ніж за шість місяців до дати подання заяви про внесення змін до дозволу; 6) утворення господарського товариства, у статутному капіталі якого 100 відсотків акцій належить державі, у результаті реорганізації шляхом злиття; 7) реорганізації державного підприємства шляхом приєднання до іншого державного підприємства.

Виходячи із аналізу спецдозволу відповідача від 21.10.1997 №1118, суд не вбачає підстав для переоформлення або внесення змін до останнього у зв`язку із продажем позивачу безпосередньо видобутої сирої (непереробленої) руди.

Відповідач вказує, що спецдозволом передбачена мета користування надрами (видобування залізних руд для забезпечення сировиною Відповідача), а тому поставка на користь інших осіб заборонена до проведення додаткової державної експертизи запасів корисних копалин та внесення змін у спецдозвіл. На думку суду, вказані доводи не заслуговують на увагу, адже ні відповідачем, ні іншими учасниками судового процесу не доведено, а судом не встановлено, що спецдозвіл та/або чинне законодавство дають можливість Держгеонадрам/ДКЗ України/Держпраці обмежувати право надрокористувачів на розпорядження видобутими корисними копалинами, які їм належать на праві власності, крім випадків, передбачених Законом України "Про угоди про розподіл продукції".

В даному випадку відповідач здійснює видобування корисних копалин на основі чинного спецдозволу від 21.10.1997 №1118, не зупиненого та не анульованого у встановленому порядку, а тому вправі розпоряджатися на власний розсуд видобутими корисними копалинами як новою річчю відповідно до ч.1 ст.331, п.2 ч.1 ст.115 ЦК України, ч.1 ст.85 ГК України.

Крім того, право ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" розпоряджатися такою видобутою корисною копалиною (залізні руди):

- без піддання її технологічним операціям із подрібнення та збагачення шляхом магнітної операції, оскільки обмеження такого права відповідним чинним законодавством не встановлено,

та без переоформлення або внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами від 21.10.1997 №1118, забезпечуючи потреби у сировині не лише Північний гірничо-збагачувальний комбінат, оскільки зміна напрямку використання видобутої сировини не є підставою для переоформлення або внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами згідно з вимогами відповідного законодавства,

підтверджується Висновком науково-правової експертизи щодо застосування окремих норм Кодексу України про надра та інших нормативно-правових актів, виконаної відповідно до звернення ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на підставі Закону України "Про наукову і науково-технічну експертизу" від 29.01.2021 № 126, який виготовлено Інститутом Держави і права імені В.М. Корецького (а.с.45-66 том 1).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено наявності обставин, які об`єктивно перешкоджають йому виконати зобов`язання за договором поставки від 28.08.2020 №4937-09 на користь позивача.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 2270,00грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державної служби геології та надр України, Державної служби України з питань праці, Державної комісія України по запасах корисних копалин про зобов`язання виконати умови договору поставки задовольнити.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) виконати на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, будинок 47, ідентифікаційний код 00190905) умови договору поставки від 28.08.2020 №4937-09, а саме: здійснити поставку руди залізної сирої виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у загальній кількості 10 000,00 тон загальною вартістю 2 218 200,00 гривень (включно з ПДВ) на умовах договору поставки від 28.08.2020 №4937-09 та Специфікації від 01.12.2020, видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, будинок 47, ідентифікаційний код 00190905) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270,00грн, видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва