РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2021Справа № 910/3724/20

За позовом Фермерського господарства "Сузір`я"

до Державного підприємства "Конярство України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення заборгованості в розмірі 113 493,51 грн.

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України" ()

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники:

Від позивача Остапенко В.С. - представник

Від відповідача Кушнір С.Л. - представник

Розпорядник майна не з`явився

Від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Гріненко Н.В. - представник

За участю прокурора Київської міської прокуратури Лиховида О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

Фермерське господарство "Сузір`я" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення заборгованості в розмірі 113 493,51 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.03.2020 позовну заяву № 910/3724/20 Фермерського господарства "Сузір`я" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення заборгованості в розмірі 113 493,51 грн. прийнято до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

12.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

06.05.2020 до Господарського суду м .Києва надійшло клопотання позивача про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

13.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.05.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.05.2020 розгляд справи відкладено на 22.06.2020 в режимі відеоконференції.

Судове засідання 22.06.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чеберяка П.П. на лікарняному.

19.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2020 розгляд справи призначено на 07.09.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.09.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про витребування доказів та розгляд справи відкладено на 19.10.2020.

23.09.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзив.

13.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача.

19.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання прокуратури м. Києва про витребування доказів.

Протокольною ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.10.2020 у задоволенні клопотання прокуратури м. Києва про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено позов Фермерського господарства "Сузір`я" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення заборгованості в розмірі 113 493,51 грн. в межах справи № 910/21182/15 до судового розгляду по суті на 23.11.2020.

23.11.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло пояснення прокуратури м. Києва на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.11.2020 розгляд справи відкладено на 18.01.2021.

Судове засідання 18.01.2021 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Чеберяка П.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.01.2021 розгляд справи призначено на 15.02.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 відкладено розгляд справи на 15.03.2021.

У судових засіданнях 15.03.2021 та 05.04.2021 оголошувались перерви.

У судовому засіданні 19.05.2021 представник позивача надав пояснення по суті позову, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2017 року між Фермерським господарством "Сузір`я" (Продавець, позивач) та Державним підприємством «Конярство України» в особі Філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» (Покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу № 2-2019.

Відповідно до п. 1.1. даного договору Продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, ним було передано у власність Відповідача товар, а саме: горох у кількості 30,06 тон, за ціною 4 900 гривень в тому числі ПДВ, за одну тону, на загальну суму 147 293,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 43 від 03.07.2019.

Відповідачу було виставлено рахунок на оплату № 46 від 03.07.2019.

Відповідно до пункту 2.3. Договору - оплата згідно рахунку має бути перерахована Продавцю протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження товару.

Однак, в порушення зазначених вище умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання виконав лише частково, на суму 57 293,88 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, заборгованість відповідача за основним боргом складає 90 000,00 грн.

Зважаючи на викладені обставини, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу №2-2019 від 02.07.2019 в загальному розмірі 113 493,51 грн., з яких: 90 000,00 грн. основний борг, 2 407,35 грн. три відсотки річних та 21 086,16 грн. пеня.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Позивач вказує, що ним був поставлений товар на загальну суму 147 293,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 43 від 03.07.2019.

При цьому, вказана видаткова накладна, копія якої наявна в матеріалах справи, не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містить суттєві недоліки, зокрема, не містить посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що позбавляє можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача.

Крім того, у відзиві на позов відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що договір купівлі-продажу №2-2019 від 02.07.2019 укладений керівником Філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» з перевищенням його повноважень.

Так, як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу №2-2019 від 02.07.2019 зі сторони продавця підписаний Головою Фермерського господарства "Сузір`я" Горохолінським В.В., а зі сторони покупця - керівником філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» Узуновим Є.І.

В преамбулі договору зазначено, що керівник філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» Узунов Є.І. діяв на підставі Положення про філію.

Положенням про філію «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» затвердженим наказом Державного підприємства «Конярство України» від 08.06.2011 № 4, встановлено, що це положення є документом, що регулює діяльність філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України».

Пунктом 1.2 Положення про філію встановлено, що координацію діяльності Філії, контроль за дотриманням цього Положення та ефективністю використання і збереження закріпленого за Філією майна здійснює Державне підприємство «Конярство України».

Пунктом 7.2.1 Положення про філію передбачено, що Філія зобов`язана дотримуватись вимог чинного законодавства України та умов цього Положення.

Згідно з пунктом 7.2.3 Положення про філію - Філія зобов`язана здійснювати контроль за належним виконанням контрагентами діючих правочинів та негайно

(протягом 24 годин) про невиконання вимог правочинів та/або незаконні дії фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 8.1 Положення про філію встановлено, що для здійснення оперативного управління (керівництва) справами Філії призначається керівник Філії.

Пунктом 8.4 Положення про філію передбачено, що повноваження керівника Філії визначаються трудовим контрактом та довіреністю виданою Державним підприємством «Конярство України».

Відповідно до пункту 8.6.10 керівник Філії укладає від імені Державного підприємства «Конярство України» господарські, цивільно-правові договори в межах сум, передбачених трудовим контрактом та довіреністю.

При цьому згідно копії довіреності № 259 від 24.01.2019, яка міститься в матеріалах справи, керівник філії був уповноважений на укладання цивільно-правових угод та договорів, які стосувалися товарів і робіт на суму до 100 000,00 грн. без ПДВ без попереднього погодження з ДП «Конярство України», а якщо вартість єдиноразової операції з одним контрагентом перевищувала суму 100 000,00 грн. без ПДВ, то укладення такого договору могло відбутися лише за обов`язкового попереднього письмового погодження з ДП «Конярство України».

Статтею 1003 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відтак, у довіреності чітко визначається перелік юридичних дій, які має право вчиняти повірений, який є вичерпний та відповідні обмеження на вчинення таких дій.

Жодних доказів на підтвердження отримання обов`язкового попереднього погодження ДП «Конярство України» на укладення договору купівлі-продажу № 2- 2019 від 02.07.2019 матеріали справи не містять.

Водночас в пункті 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень.

Також в постанові від 12.06.2018 у справі № 927/976/17 Верховний Суд дійшов висновку, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що йому було відомо про обсяг повноважень керівника філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» Узунова Є.І., визначені Положенням про Філію та довіреністю № 259 від 24.01.2019.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 20.03.2018 у справі № 910/8794/16 при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Так, позивач зазначає, що відповідачем були здійснені наступні дії, які свідчать про наступне схвалення правочину: прийняття товару (горох у кількості 30 тон), що підтверджується видатковою накладною; часткова сплата отриманого товару 18.10.2019 в сумі 27 293, 88 грн., що підтверджується банківською випискою за 18.10.2019; часткова сплата отриманого товару 03.12.2019 в сумі 30 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою за 03.12.2019 рік.

Однак, згідно зі статтею 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами.

Відповідно до пунктів 1.1, 4.1. Положення про Філію «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» філія створена як відокремлений підрозділ Державного підприємства «Конярство України» без права юридичної особи.

Відтак, стороною у договорі купівлі-продажу № 2-2019 від 02.07.2019 є саме юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ - ДП «Конярство України».

Як встановлено судом, наявна в матеріалах справи копія видаткової накладної № 43 від 03.07.2019 містить суттєві недоліки, адже не містить посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача.

Тобто достеменно встановити хто саме підписав дану видаткову накладну та підставі якого документа була дана особа уповноважена на її підписання від імені відповідача та відповідно мала право на отримання товару від імені останнього, а також реквізитів даного документа взагалі не вбачається можливим, що позбавляє вказаний документ статусу такого, що може підтвердити факт здійснення господарської операції між позивачем та відповідачем.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив зазначає, що видаткова накладна не містить суттєвих недоліків та наводить практику Верховного Суду у справі № 910/19702/17 щодо того, що відтиск печатки на видатковій накладній покупця як сторони правочину є свідченням участі даної юридичної особи у здійсненні господарської операції за цією накладною.

Разом з тим пунктом 4.5. Положення про Філію «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» передбачено, що філія має власну печатку з ідентифікаційним кодом, рахунки в банках тощо.

У видатковій накладній міститься відтиск печатки з ідентифікаційним кодом саме Філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» як відокремленого підрозділу Державного підприємства «Конярство України», що жодним чином не може свідчити про факт отримання товару та факт схвалення правочину саме відповідачем - Державним підприємством «Конярство України».

Крім того, з виписок за період з 18.10.2019 по 18.10.2019 та за період з 03.12.2019 по 03.12.2019 року, на які посилається позивач в обґрунтування часткової оплати за спірним договором, вбачається, що в графі «реквізити контрагента» зазначено Філію «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України», її та номер її рахунку, тобто оплата була здійснена філією як відокремленим підрозділом Державного підприємства «Конярство України», що жодним чином не може свідчити про факт схвалення даної оплати саме відповідачем - Державним підприємством «Конярство України».

Таким чином, необґрунтованим являються твердження позивача щодо того, що відповідачем були здійснені дії, які свідчать про наступне схвалення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зважаючи на встановлені обставини та на ведені норми суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам, розпоряднику майна боржника, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Київській міській прокуратурі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.05.2021.

Суддя П.П. Чеберяк