ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.06.2021 Справа № 905/377/21

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Мечта» (85703, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Філіпських, будинок 20; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (87506, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Свободи, будинок 20; )

про стягнення 229 670,15 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Селянське (фермерське) господарство «Мечта» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» про стягнення 229 670,15 гривень, з яких 193 264,60 основний борг, 19 482,36 гривень пеня, 5 562,50 гривень 3% річних та 11 360,69 гривень інфляційних втрат.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки молока незбираного коров`ячого № 429 від 05.12.2019, за умовами умов якого позивач зобов`язався протягом дії договору поставити обумовлену сторонами кількість молока незбираного коров`ячого при базисному вмісті жиру 3,4%, а відповідач зобов`язався приймати молоко та оплачувати його вартість. Як стверджує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленої продукції не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання та зумовило його звернення до суду для захисту свого порушеного права.

Ухвалою суду від 02.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/377/21, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.03.2021 та встановлено строк сторонам для надання суду заяв по суті справи, доказів, які необхідні для правильного вирішення спору.

Ухвалою суду від 23.03.2021 відкладено підготовче засідання на 20.04.2021. Продовжено сторонам строк для подання заяв по суті справи, доказів.

Ухвалою суду від 20.04.2021 відкладено підготовче засідання на 18.05.2021. Продовжено сторонам строк для подання заяв по суті справи, доказів та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 31.05.2021.

Ухвалою суду від 18.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 03.06.2021. Відповідачу продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву; всіх письмових доказів (які можливо доставити до суду) до 03.06.2021.

На офіційну електронну пошту суду 01.06.2021 від представника позивача надійшли пояснення у справі, які не скріплено кваліфікованим електронним підписом (КЕП), що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області від 01.06.2021.

Заяви, клопотання без накладення КЕП, не можуть вважатися оригіналом документа, так як у суду не вбачається можливості ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення, внаслідок чого вищевказані письмові пояснення позивача не приймаються судом до розгляду.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив б/н від 02.06.2021 на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що за деякими видатковими накладними поставлено молоко, в якому виявлено антибіотики. Зазначає, що наведене призвело до порушення з боку позивача умов договору поставки молока незбираного коров`ячого № 429 від 05.12.2019 та вимог ДСТУ 3662:2018, а також слугувало підставою для складання актів на розбіжність до відповідних видаткових накладних. Відповідач наголошує, що від позивача не надходило будь-яких документів, які б свідчали про відповідність показників поставленого молока вимогам ДСТУ 3662:2018

У відзиві акцентовано увагу на те, що в період часу з жовтня 2020 року по травень 2021 року відповідачем здійснені платежі за вказаним договором на загальну суму 125 000,00 гривень.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано клопотання б/н від 02.06.2021 про витребування доказів у справі, а саме документів, які б свідчали, що поставлений товар (молоко) за видатковими накладними № 3 від 02.08.2020 на суму 10 703,00 гривень, № 4 від 06.08.2020 на суму 10 626,00 гривень, № 10 від 10.08.2020 на суму 10 906,00 гривень, № 13 від 14.08.2020 на суму 10 276,00 гривень, № 24 від 18.08.2020 на суму 10 479,00 гривень, № 30 від 22.08.2020 на суму 10 542,00 гривень, № 36 від 26.08.2020 на суму 10 864,00 гривень, № 43 від 30.08.2020 на суму 9 324,00 гривень, № 5 від 05.09.2020 на суму 10 171,00 гривень, № 10 від 11.09.2020 на суму 6 678,00 гривень, № 21 від 17.09.2020 на суму 7 973,00 гривень, № 59 від 23.09.2020 на суму 8 120,00 гривень та № 67 від 29.09.2020 на суму 14 070,00 гривень не містить антибіотиків та інгібуючих речовин, а також те, що ці документи передані відповідачу при прийманні молока.

Розглянувши клопотання відповідача б/н від 02.06.2021 про витребування доказів, судом зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ГПК України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статей 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина третя статті 80 ГПК України).

Згідно з частиною другою статті 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Дослідивши клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку, що останнє не відповідає вищевказаним вимогам, оскільки не містить обґрунтувань та відомостей про заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Разом з цим, відповідно до частин першої та третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача б/н від 02.06.2021 про витребування доказів.

У судовому засіданні 03.06.2021 представники сторін не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення засідання повідомлені завчасно та належним чином; судом розпочато розгляд справи по суті та досліджено письмові докази у справі.

Ухвалою суду від 03.06.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.06.2021.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

05.12.2019 між Селянським (фермерським) господарством «Мечта» (далі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки молока незбираного коров`ячого № 429 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов`язується протягом дії Договору поставити обумовлену сторонами кількість молока незбираного коров`ячого при базисному вмісті жиру 3,4%, а відповідач зобов`язався приймати молоко та оплачувати його вартість.

Кількість, ціна та інші характеристики молока відображаються в специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість та обсяги поставки молока за Договором визначаються сукупною вартістю та обсягами всіх видаткових накладних, які складені в період дії Договору (пункти 1.2, 1.3 Договору).

За умовами підпунктів 2.1.1-2.1.5 пункту 2.1 Договору продавець зобов`язується: продавати покупцеві молоко за базовим вмістом жиру, яке за якістю відповідає чинним стандартам ДСТУ 3662:2018, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам за договірними цінами, обумовленими ціновими угодами (специфікаціями), підписаними сторонами та скріпленими печаткою, що є невід`ємною частиною цього Договору; поставку молока забезпечувати за узгодженим графіком зі складу, розташованого за адресою: село Єгорівка Волноваського району в автотранспорті покупця (при наявності санітарного паспорта автомобіля). Транспортні витрати здійснюються за рахунок покупця. При неможливості здійснити чергову поставку молока продавець зобов`язаний повідомити про це покупцеві не пізніше, ніж за 24 години до відвантаження за допомогою факсимільного телефонного зв`язку; відповідно до встановлених ветеринарних правил надавати покупцеві ветеринарну довідку про стан здоров`я худоби «форма 2» не пізніше 3-го числа кожного місця; при кожній поставці молока надавати такі документи, оформлені належним чином: товарно-транспортна накладна, видаткова накладна та рахунок на оплату; надавати покупцеві податкову накладну в електронному вигляді в період відвантаження молока.

Підпунктами 2.2.1-2.2.2 пункту 2.2 Договору визначено, що покупець зобов`язується: своєчасно, згідно з узгодженим графіком поставки молока, здійснювати його вибірку, надаючи для цього відповідний транспорт; своєчасно, згідно умов даного Договору здійснювати оплату за отримане молоко.

Оплата за молоко здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом 15 календарних днів з моменту отримання молока. Покупець приймає молоко першого і вищого сорту. При зміні ціни на молоко одна із сторін, за 5 календарних днів, попереджає іншу сторону. Сторони узгоджують між собою нову ціну, та при досягненні домовленостей підписують додаткову угоду, в якій зазначається нова ціна на молоко. Зміна ціни на молоко, за яке проведена передоплата, не допускається (пункти 3.1-3.3 Договору).

Порядок приймання молока погоджено сторонами у розділі 4 Договору.

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 Договору приймання молока за кількісними показниками здійснюється повноважним представником покупця зі складу продавця на підставі товарно-транспортної накладної (ТТН). Дата отримання молока вважається дата, яка зазначена в ТТН. Приймання молока за якісними показниками: жирність, білок, наявність сухих речовин в молоці і густина молока, - здійснюється на складі продавця. Решта показників молока визначається за даними аналізу лабораторії покупця відповідно до вимог діючих державних та галузевих стандартів. У разі розбіжності даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів, сторони складають акт розбіжностей якісних показників в молоці між продавцем і покупцем за формою, яка затверджена наказом Мінагрополітики України від 01.07.2002 № 176. Якщо якісні показники не відповідають вимогам ДСТУ 3662:2018 і специфікації до Договору, покупець має право відмовитись від приймання молока. В цьому випадку продавець компенсує покупцю, протягом 7 банківських днів понесені транспортні витрати, на підставі вимоги покупця. Кожний місяць до 3 числа, продавець зобов`язаний надати ветеринарне свідоцтво Ф2, довідки про благополуччя населеного пункту, з якого надходить сировина з інфекційних захворювань, а також результати досліджень молока: токсичні елементи, ретрати - 1 раз в 6 місяців; пестициди (ГХЦГ, гексахлоран) - 1 раз в 6 місяців; радіонукліди - 1 раз в квартал; гормональні препарати, афлотоксини - 1 раз на рік; антибіотики (пеніцилін, стрептоміцин, тетрациклін, хлорамфенікол, левоміцетин) - кожен місяць. У накладній на молоко повинні бути вказані такі показники: масова частка жиру, білка, сухих речовин, гущина, кислотність, температура охолодження, група термостійкості, група чистоти. Проведення досліджень (проба на редуктазу, кількість соматичних клітин, що пригнічують речовини) проводиться на підприємстві покупця 1 раз в 10 днів. Проведення досліджень по мікробіологічним показникам, кількість соматичних клітин проводиться на підприємстві покупця 1 раз в 10 днів. При наявності антибіотиків, інгібуючих речовин покупець має право відмовитись від приймання молока, про що складає акт, або приймання молока здійснюється за згодою сторін. Якщо у показниках, які визначають сортність молока (кислотність, масова частка сухих речовин, кількість соматичних клітин, група чистоти, загальна бактеріальна обсіменінність) є розбіжність, то покупець має право знизити сорт молока та ціну.

Право власності та перехід ризиків на молоко виникає у покупця після підписання ТТН (пункт 4.4 Договору)

Сторони у пункті 6.4 Договору погодили, що до нього (Договору) можуть бути внесені зміни або доповнення за взаємною згодою сторін. Всі зміни (доповнення) набувають юридичної сили, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими представниками сторін.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2020 (пункт 6.1 Договору).

Специфікаціями (додатками № 1) від 05.12.2019 та від 05.05.2020 до Договору сторони погодили умови поставки молока, а саме: кількість молока та його показники (вміст жиру), ціну та термін дії ціни.

Вказаний Договір, специфікації (додатки № 1), що є невід`ємними частинами до цього договору підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

До позову позивачем додано копію генеральної довіреності № 11 за підписом директора та головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт», якою визначено перелік уповноважених осіб на отримання від Селянського (фермерського) господарства «Мечта» товарно-матеріальних цінностей (молоко незбиране коров`яче) за договором поставки № 429 від 05.12.2019.

Вказана довіреність також містить зразки відтисків печатки та штампу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт», а також підписи уповноважених осіб.

На підтвердження виконання умов Договору та поставки відповідачу молока на загальну суму 622 651,80 гривень за період з 05.12.2019 по 30.09.2020, позивачем до матеріалів справи надані в копіях товарно-транспортні накладні, видаткові накладні та рахунки на оплату.

Дослідженням змісту видаткових накладних встановлено, що їх підписано повноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками (штампами) підприємств. Товарно-транспортними накладними підтверджується факт приймання повноважним представником відповідача молока за кількісними показниками.

На підставі вищевказаних товарно-транспортних накладних на перевезення відповідачем складено приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, форма яких затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.12.2015 № 457, у яких відображено кількість та вартість молочної сировини.

Зазначені квитанції на закупівлю молочної сировини підписані керівником та головним бухгалтером відповідача.

До матеріалів справи позивачем надано виставлені ним рахунки для оплати відповідачем за отримане ним молоко за Договором.

Наданою позивачем фільтрованою банківською випискою за період з 02.12.2019 по 24.02.2021 підтверджено, що відповідачем здійснено оплату за поставлене молоко на суму 429 387,20 гривень. Відповідачем вказаного факту не спростовує, однак зазначає, що з жовтня 2020 року по травень 2021 року ним здійснені платежі за вказаним Договором на загальну суму 125 000,00 гривень .

Посилаючись на невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повної оплати прийнятого за Договором молока, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 193 264,60 гривень заборгованості.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Аналогічні приписи встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України та статті 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

В силу положень статті 265 ГК України, статей, 655, 712 ЦК, пункту 1.1 Договору, постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар, на умовах, викладених в даному Договору.

Згідно зі статтею 509 ЦК України та статтею 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір в силу вимог частини першої статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

В контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки молока незбираного коров`ячого № 429 від 05.12.2019 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних підтверджується факт поставки позивачем відповідачеві молока на загальну суму 622 651,80 гривень.

Поряд з цим, як вбачається з наданих позивачем копій видаткових накладних № 7 від 08.12.2019 на суму 26 230,50 гривень, № 13 від 12.12.2019 на суму 25 891,20 гривень, № 17 від 16.12.2019 на суму 27 187,50 гривень та № 20 від 20.12.2019 на суму 20 462,40 гривень, у графі «підстава», на відміну від інших наданих копій видаткових накладних, відсутнє посилання на договір поставки молока незбираного коров`ячого № 429 від 05.12.2019.

На підставі зазначених видаткових накладних позивачем виставлено відповідачеві рахунки для сплати № 50 від 08.12.2019 на суму 26 230,50 гривень, № 49/2 від 12.12.2019 на суму 25 891,20 гривень, № 55 від 16.12.2019 на суму 27 187,50 гривень та № 58 від 20.12.2019 на суму 20 462,40 гривень.

Так, з наданої позивачем суду фільтрованої виписки слідує, що при сплаті рахунку № 50 від 08.12.2019 на суму 26 230,50 гривень, відповідач у призначенні платежу посилався на договір № 653 від 19.06.2015 та рахунок № 50 від 08.12.2019. При сплаті рахунків № 49/2 від 12.12.2019, № 55 від 16.12.2019 та № 58 від 20.12.2019, посилання на будь-який договір відсутнє взагалі, а в призначеннях платежу зазначено лише відповідні рахунки.

Отже, з огляду на вимоги статей 74, 74, 79 ГПК України, суд вважає, що надані позивачем копії видаткових накладних № 7 від 08.12.2019 на суму 26 230,50 гривень, № 13 від 12.12.2019 на суму 25 891,20 гривень, № 17 від 16.12.2019 на суму 27 187,50 гривень та № 20 від 20.12.2019 на суму 20 462,40 гривень, не можуть бути належними доказами на підтвердження поставки молока саме за договором № 429 від 05.12.2019.

Іншими належними та допустимим доказами позивач не довів суду, що поставка молока за вказаними видатковими накладними відбувалась в межах Договору.

Щодо решти видаткових накладних, суд зазначає, що вони містять усі необхідні реквізити, які б дозволяли стверджувати про належну фіксацію здійснення господарських операції в межах Договору. Зазначені видаткові накладні містять відмітки про отримання товару (молока) уповноваженим представником покупця (Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт») без жодних зауважень та заперечень.

Повноваження представника покупця підтверджуються наявною в матеріалах справи копією генеральної довіреності № 11.

Підписи уповноваженої особи відповідача скріплені штампом підприємства.

Отже, підписання представником покупця видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, з огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачеві молока за Договором на загальну суму 522 880,20 гривень.

Відповідачем частково сплачено вартість товару (молока) на загальну суму 329 615,80 гривень, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Так, частиною першою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже зазначалось, відповідно до пунктів 3.1, 4.1 Договору оплата за молоко здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом 15 календарних днів з моменту отримання молока. Дата отримання молока вважається дата, яка зазначена в ТТН.

Згідно з частиною другою статті 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Докази того, що при підписанні видаткових накладних відповідач не отримав ані рахунок-фактуру, ані інші товаросупровідні документи в матеріалах справи відсутні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що за видатковими накладними № 3 від 02.08.2020 на суму 10 703,00 гривень, № 4 від 06.08.2020 на суму 10 626,00 гривень, № 10 від 10.08.2020 на суму 10 906,00 гривень, № 13 від 14.08.2020 на суму 10 276,00 гривень, № 24 від 18.08.2020 на суму 10 479,00 гривень, № 30 від 22.08.2020 на суму 10 542,00 гривень, № 36 від 26.08.2020 на суму 10 864,00 гривень, № 43 від 30.08.2020 на суму 9 324,00 гривень, № 5 від 05.09.2020 на суму 10 171,00 гривень, № 10 від 11.09.2020 на суму 6 678,00 гривень, № 21 від 17.09.2020 на суму 7 973,00 гривень, № 59 від 23.09.2020 на суму 8 120,00 гривень та № 67 від 29.09.2020 на суму 14 070,00 гривень поставлено молоко, в якому виявлено антибіотики, що слугувало підставою для складання актів на розбіжність до відповідних видаткових накладних.

На переконання відповідача позивачем допущено порушення умов Договору та вимог ДСТУ 3662:2018

Суд відхиляє такі доводи відповідача та зазначає наступне.

Частиною першою статті 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частини першої статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Таким чином, у разі ненадання позивачем товаросупровідної документації, положення наведеного законодавства передбачають право відповідача встановити позивачу розумний строк для надання такої документації, після спливу якого (у разі ненадання документації) відмовитися від договору та повернути товар, або відмовитися від приймання товару.

Поряд з цим, сторонами у пункті 4.4 Договору погоджено, що право власності та перехід ризиків на молоко виникає у покупця після підписання ТТН.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, направлення позивачем претензії тощо, а приймання відповідачем товару підтверджується підписами його представника та штампом підприємства у відповідних накладних, суд дійшов висновку, що позивач свої зобов`язання щодо поставки товару за Договором виконав належним чином, а відтак відповідач не звільняється від обов`язку сплатити вартість отриманого товару.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що кількість, ціна та інші характеристики молока відображаються в специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 193 ГК України, стаття 526 ЦК України).

При цьому, приписи частини сьомої статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

З урахуванням викладеного, вимог статей 530, 692 ЦК України відповідач був зобов`язаний оплатити вартість товару (молока) після його отримання від позивача, однак свої зобов`язання за Договором щодо оплати отриманого товару в обумовлені строки у повному обсязі не виконав, внаслідок чого прострочив виконання зобов`язання у розумінні статей 610, 612 ЦК України.

Крім того, частинами першою, другою та четвертою статті 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно зі статтями 74, 76-77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за договором поставки молока незбираного коров`ячого № 429 від 05.12.2019 є доведеними у розмірі 193 264,40 гривень. В частині стягнення 0,20 гривень основного боргу слід відмовити за недоведеністю та безпідставінстю.

Разом з цим, судом встановлено, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем сплачено на користь Селянського (фермерського) господарства «Мечта» грошові кошти у розмірі 60 000,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 1104 від 02.03.2021 на суму 5 000,00 гривень, № 1309 від 10.03.2021 на суму 10 000,00 гривень, № 1344 від 11.03.2021 на суму 10 000,00 гривень, № 5924 від 22.04.2021 на суму 5 000,00 гривень та № 2893 від 14.05.2021 на суму 30 000,00 гривень (призначення платежів - оплата за молоко згідно договору № 429 від 05.12.2019).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (заборгованість за договором поставки № 429 від 05.12.2019 у розмірі 60 000,00 гривень) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача частини суми основного боргу у розмірі 60 000,00 гривень на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України (у зв`язку з відсутністю предмета спору).

Доказів сплати заборгованості у розмірі 133 264,40 гривень на момент прийняття рішення у справі відповідачем суду не надано, а тому позовні підлягають задоволенню у зазначеному розмірі.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 19 482,36 гривень пені.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно - господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17 та від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що відповідно до пункту 5.2 Договору за порушення терміну оплати за отримане молоко, покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент порушення строків оплати, за кожен день прострочки неоплаченого вчасно молока.

З огляду на викладене, укладеним сторонами Договором передбачено більш тривалий, ніж визначений частиною шостою статті 232 ГК України строк, у межах якого нараховується пеня, що свідчить про правомірність її нарахування за період, що перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 19 482,36 гривень за період з 03.03.2020 по 28.02.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він є арифметично невірним.

Здійснивши перерахунок пені, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» за належний період, та у який існувала сума основного боргу, на яку визначено нарахування цих вимог, з урахуванням проведених часткових оплат, суд дійшов висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 19 454,28 гривень, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню:

Крім основного боргу та пені, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 562,50 гривень та інфляційні втрати у розмірі 11 360,69 гривень.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати товару, є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 ЦК України.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд встановив, що він є арифметично невірним.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» за належний період, та у який існувала сума основного боргу, на яку визначено нарахування цих вимог, з урахуванням проведених часткових оплат та вищенаведеного, суд дійшов висновку, що сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5 454,54 гривень:

При цьому, позовні вимоги про стягнення 44,00 гривень 3 % річних, розрахованих на підставі рахунків на оплату № 49/2 від 12.12.2019, № 55 від 16.12.2019 та № 58 від 20.12.2019 не підлягають задоволенню з огляду на висновок суду щодо визначення загальної суми поставки за Договором.

Стосовно заявленої суми інфляційних втрат слід зазначити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Такий спосіб розрахунку інфляційних втрат у порядку статті 625 ЦК України не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при відповідному розрахунку.

Вказана позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Судом перевірений розрахунок інфляційних втрат позивача та визнано його невірним у зв`язку з арифметичними помилками.

Судом зроблено перерахунок інфляційних втрат позивача, з урахуванням вищевказаної правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду, за результатами якого дійшов висновку, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 11 225,91 гривень:

З огляду на викладене та приписи статті 625 ЦК України позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропоріційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення 60 000,00 гривень основного боргу, у якій провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору - покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини, а часткова сплати заборгованості відбулась лише під час розгляду справи в суді.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «Мечта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» про стягнення 229 670,15 гривень, з яких 193 264,60 основний борг, 19 482,36 гривень пеня, 5 562,50 гривень 3% річних та 11 360,69 гривень інфляційних втрат - задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення 60 000,00 гривень основного боргу - закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (87506, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Свободи, будинок 20; ) на користь Селянського (фермерського) господарства «Мечта» (85703, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Філіпських, будинок 20; ) 133 264,40 гривень основного боргу, 19 454,28 гривень пені, 5 454,54 гривень 3% річних, 11 225,91 гривень інфляційних втрат та 3 441,00 гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 0,20 гривень основного боргу, 28,08 гривень пені, 107,96 гривень 3% річних, 134,78 гривень інфляційних втрат - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (пункт 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 15.06.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено 23.06.2021.

Позивач: Селянське (фермерське) господарство «Мечта» (85703, Донецька область, Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Філіпських, будинок 20; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (87506, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Свободи, будинок 20; )

Суддя С.М. Фурсова