ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 Справа № 914/2920/20

За позовом:UAB «Euro Legal Partners» (Закритого акціонерного товариства «Євролігал Партнерз»), Республіка Литва, м. Вільнюс
до відповідача-1:Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Львівгаз», м. Львів
до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів
про:скасування акту про порушення, скасування рішення комісії АТ «Оператор ГРС «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування вчинених донарахувань за газопостачання за граничними об`ємами споживання
Суддя - Р.В. Крупник Секретар -Ю.-М.В. Пришляк
Представники сторін:
від позивача:Р.Ю. Пенкальський - представник
від відповідача-1:Я.І. Турчиняк - представник
від відповідача-2:В.А. Стернюк - представник

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ЗАТ «Євролігал Партнерз» до АТ «Львівгаз» про скасування акту про порушення, скасування рішення комісії АТ «Оператор ГРС «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування вчинених донарахувань за газопостачання за граничними об`ємами споживання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.11.2020р. залишено без руху позовну заяву ЗАТ «Євролігал Партнерз» та надано заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

У строк, встановлений судом, від ЗАТ «Євролігал Партнерз» надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою від 02.12.2020р. суд відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 21.12.2021р.

Весь процесуальний рух справи відображений у винесених судом ухвалах та протоколах судових засідань у справі №914/2920/20.

Ухвалою від 01.03.2021р. суд задовольнив клопотання позивача та залучив ТОВ «Львівгаз збут» до участі у справі в якості відповідача-2.

Ухвалою від 26.04.2021р. суд, зокрема, відмовив позивачу у прийнятті до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог, підготовче засідання відклав на 17.05.2021р.

Ухвалою суду від 17.05.2021р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 14.06.2021р.

В судовому засіданні 14.06.2021р. оголошено перерву до 17.06.2021р.

Представник позивача у судове засідання 17.06.2021р. з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судове засідання 17.06.2021р. з`явився, проти позову заперечив.

Представник відповідача-2 у судове засідання 17.06.2021р. з`явився, проти позову заперечив.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Доводи позивача.

Як зазначає позивач, з грудня 2018 року він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2019 року позивач довідався з листа відповідача-1 про те, що в нього наявна заборгованість по сплаті за газ за адресою житлового будинку внаслідок донарахувань за граничними нормами. Підставами для такого донарахування послугувало те, що 17.07.2019р. Городоцькою дільницею Яворівського відділення АТ «Львівгаз» на адресу житлового будинку було направлено повідомлення щодо необхідності забезпечення доступу до помешкання для проведення контрольного зняття показів лічильника. Однак споживач не з`явився у відділення та не забезпечив доступ до помешкання для контрольного зняття показу газового лічильника. Як наслідок, 07.08.2019р. за адресою місцезнаходження житлового будинку було складено Акт про порушення №004138, в якому зазначено відмова в доступі до об`єкта споживача внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу. Вказані обставини стали підставою для прийняття 17.10.2019р. центральною комісією АТ «Львівгаз» рішення згідно з якого з 07.08.2019р. до моменту контрольного зняття показів газового лічильника нарахування за газ буде проводитися за граничними об`ємами споживання природного газу.

Як зазначає позивач, зважаючи на те, що з моменту придбання житлового будинку за вказаною адресою в ньому ніхто не проживав, він ніким не експлуатується, товариство в ньому не розміщується та його представники не проживають, а територіально базуються в м. Києві, фактично товариство не було повідомлено і директор не знав про необхідність забезпечити доступ до помешкання для проведення контрольного зняття показників лічильника. З огляду на це, а також те, що позивача ніхто не повідомляв про засідання комісії та розгляду акту про порушення, Акт №004138 від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. є такими, що винесені з порушенням.

Таким чином, позивач просить суд скасувати Акт Городоцької дільниці Яворівського відділення АТ «Львівгаз» №004138 від 07.08.2019р. та рішення Центральної комісії від 17.10.2019р., а також зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу в період з 20.12.2018р. по 04.11.2020р. та скасувати вчинені донарахування за спожитий газ в сумі 68 233,43 грн. та за розподіл (доставку) природного газу в сумі 1213,88 грн.

Заперечення відповідача-1.

Як зазначає відповідач-1 до порушень внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу належить: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача. У зв`язку із незабезпечення доступу до житлового будинку, об`єм спожитого природного газу по позивачу визначено за період з 07.08.2019р. по 17.01.2020р. на суму 64826,69 грн. 18.01.2020р. позивач забезпечив доступ до лічильника газу під час якого здійснено фотофіксацію показань лічильника і нарахування за граничними об`ємами позивачу було припинено.

З приводу того, що Акт №004138 від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. було складено відносно споживача ОСОБА_1 , а не позивача, представник зазначив, що відповідно до п. 6 гл. 3 розд. 6 Кодексу ГРС якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Оскільки, придбавши в грудні 2018 року житловий будинок позивач не звертався до відповідача1 із заявою про внесення змін до персоніфікованих даних споживача, то відповідачем-1 правомірно було складено акт про порушення та рішення відносно попереднього споживача ( ОСОБА_1 ), а в подальшому безпосередньо донарахування здійснено відносно позивача.

Заперечення відповідача-2.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача-2 зазначає, що ТОВ «Львівгаз збут» не вчиняв і не міг вчиняти дій щодо здійснення донарахування обсягів припродного газу, оскільки це віднесено до компетенції відповідача-1. Відповідач-2 лише здійснює діяльність з постачання природного газу, згідно виданої ліцензії відповідно до постанови НКРЕКП «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «Львівгаз збут»» від 04.06.2015р. №1682.

Крім цього, відповідач-2 отримує дані щодо спожитого природного газу позивачем від Оператора ГРМ, яким є АТ «Львівгаз», а тому вимога позивача здійснити перерахунок заборгованості є безпідставною.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Закрите акціонерне товариство «Євролігал Партнерз» (UAB «Euro Legal Partners») (далі - Позивач) з 20.12.2018р. є власником житлового будинку, загальною площею 535,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Цей будинок позивач придбав на підставі Договору купівлі-продажу №4665 від 20.12.2018р. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188613936 від 13.11.2019р. (Т. 1 а.с. 70-72).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63815888 від 19.07.2016р. (Т.1 а.с. 73-75) вбачається, що перед позивачем власницею зазначеного вище будинку була гр-ка ОСОБА_2 (право власності набула 20.11.2015р.), а до цього з 30.08.2005р. власницею житлового будинку була ОСОБА_1 .

Як зазначає представник АТ «Львівгаз» (далі - Відповідач-1), гр-ка ОСОБА_1 мала укладений договір із товариством на постачання газу і була споживачем останнього. Разом з тим, в ході розгляду справи, представник вказаний договір не долучив до матеріалів справи.

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 відсутній письмовий договір розподілу природного газу. Однак, представник відповідача-1 наголошує на тому, що вказане не свідчить про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки на момент набуття позивачем права власності на житловий будинок, діяла постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» п. 1.3 котрого передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за встановленою формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Таким чином, на думку представника відповідача-1, враховуючи те, що позивачем здійснювалися оплати за послуги з газопостачання, він приєднався до умов договору розподілу природного газу на умовах типового.

З матеріалів справи прослідковується, що 17.07.2019р. відповідач-1 направив гр. ОСОБА_1 . Повідомлення №790-U-8078-0719 про зміну встановленого режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу в котрому зазначив, що згідно з розділом Х пункту 6 Кодексу ГРС, споживач зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ на власну територію (у приміщення), де встановлений лічильник газу та газовикористовуюче обладнання для зняття показників. Крім цього, у вказаному повідомленні відповідач-1 просив гр-ку ОСОБА_1 з`явитися у строк до 30.07.2019р. до його відділення для надання показів лічильника (Т. 1 а.с. 93).

07.08.2019р. працівниками відповідача-1 складено Акт про порушення №004138, котрим встановлено порушення Кодексу ГРС: відмова в доступі до об`єкта споживача внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу. Вказаний акт, окрім представників відповідача-1, підписала також голова сільської ради С.І. Питько, оскільки споживач ОСОБА_1 була відсутня при його складанні (Т. 1 а.с. 94).

Квитанцією №173 підтверджується, що 08.08.2019р. відповідач-1 направив Акт про порушення №004138 на адресу ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 93).

17.10.2019р. відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу на котрому прийнято рішення об`єм спожитого газу визначати за граничними об`ємами споживання газу згідно Акту про порушення №004138 від 07.08.2019р. по споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується витягом з Протоколу №35/10-Н від 17.10.2019р. (Т. 1 а.с. 96).

Як зазначає позивач в позовній заяві, про акт від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. йому стало відомо в грудні 2019р. з листа відповідача-1 №79008-Лв-12540-1219 від 10.12.2019р.

Жодною із сторін не заперечується та обставина, що 18.01.2020р. позивач забезпечив доступ до лічильника газу під час якого, відповідач-1 здійснив фотофіксацію показань лічильника і нарахування за граничними об`ємами було припинено.

Крім цього, в січні 2020 року позивач звернувся до відповіадча-1 з листом №31/01-2 від 31.01.2020р. в котрому просив переглянути прийняте рішення від 17.10.2019р. та скасувати проведені нарахування за газ за граничними об`ємами споживання. Вказаний лист залишено без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що не зважаючи на ту обставину, що рішенням від 17.10.2019р. ухвалено здійснювати нарахування по споживачу ОСОБА_1 , безпосередньо саме нарахування за період з 07.08.2019р. по 17.01.2020р. у розмірі 64 826,89 грн. здійснено позивачу. Вказане визнається як представником відповідача-1, так і підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом-розрахунком, листуванням котре велося між сторонами, а також квитанціями про оплату за спожитий природний газ, які виставлялися безпосередньо позивачу (Т. 1 а.с.98).

Вважаючи незаконними проведені йому донарахування, позивач звернувся із даним позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Взаємовідносини операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. (далі - Кодекс ГРС). Крім цього, правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України «Про ринок природного газу» №329-VІІІ від 09.04.2015р. (далі - ЗУ «Про ринок природного газу»). Цей Закон заснований на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу.

Згідно п. 1 гл. 6 розд. Х Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Відповідно до положень п. 2 гл. 6 розд. Х Кодексу ГРС протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії, зокрема, контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу).

При цьому, за змістом п. 2 гл. 9 розд. Х Кодексу ГРС перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

Згідно з положеннями гл. 2 розд. ХІ Кодексу ГРС визначено види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування. До порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

Пунктом 4 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника газу. У разі забезпечення споживачем доступу представникам Оператора ГРМ протягом цього строку для контрольного зняття показань лічильника газу та зняття таких показань процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Відповідно до положень гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали:

або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;

або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дня складання такого акта.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2019р. відповідач-1 направив гр. ОСОБА_1 , котра з 20.08.2005р. по 20.11.2015р. була власницею житлового будинку в АДРЕСА_1 повідомлення №790-U-8078-0719 про зміну встановленого режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу в якому, зокрема, просив у строк до 30.07.2019р. з`явитися до його відділення для надання показників лічильника. Вказане повідомлення було направлене гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що до 30.07.2019р. показники лічильника не було надано, представники відповідача-1 з`явилися для відібрання цих показників і 07.08.2019р. склали Акт про порушення №004138, котрим зафіксували відмову в доступі до об`єкта споживача внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу. Вказаний акт, окрім представників відповідача-1, підписала також голова сільської ради С.І. Питько, оскільки споживач ОСОБА_1 була відсутня при його складанні.

В подальшому на підставі Акту про порушення №004138 відповідачем-1 прийнято рішення від 17.10.2021р. про те, що по споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 об`єм спожитого газу визначати за граничними об`ємами споживання газу.

Позивач оскаржив Акт про порушення від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. до суду, оскільки вважає їх незаконними, так як з моменту придбання житлового будинку в ньому ніхто не проживав, він ніким не експлуатується, товариство в ньому не розміщується, та його представники не проживають, а територіально базуються в м. Києві, фактично товариство не було повідомлено і директор не знав про необхідність забезпечити доступ до помешкання для проведення контрольного зняття показників лічильника.

1. Щодо доводів позивача про скасування Акту про порушення від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р.

Стаття 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Суд зазначає, що складений працівниками відповідача-1 Акт про порушення №004138 від 07.08.2021р. є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання вимог Кодексу ГРС (відмова в доступі до об`єкта споживача внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу), тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо скасування прийнятого рішення про донарахування та/або відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому необхідно зазначити, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Подібну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що вимоги позивача про скасування Акту про порушення №004138 від 07.08.2021р. не підлягають розгляду не лише в порядку господарського судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому провадження в частині вказаних позовних вимог слід закрити.

З приводу скасування рішення про донарахування від 17.10.2019р., то суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18).

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

З витягу з Протоколу №35/10-Н від 17.10.2019р. вбачається, що комісія з розгляду актів вирішила визначати об`єм спожитого газу за граничними об`ємами споживання газу згідно Акту про порушення №004138 від 07.08.2019р. по споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Відтак вказане рішення не стосується прав та обов`язків позивача - ЗАТ «Євролігал Партнерз» та не порушує прав останнього.

Відтак, в задоволенні позовної вимоги про скасування рішення від 17.10.2019р. слід відмовити повністю.

2. Щодо доводів позивача про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу в період з 20.12.2018р. по 04.11.2020р. та скасувати вчинені донарахування за спожитий газ в сумі 68 233,43 грн. та за розподіл (доставку) природного газу в сумі 1213,88 грн.

З матеріалів справи вбачається, що не зважаючи на ту обставину, що рішенням від 17.10.2019р. ухвалено здійснювати нарахування по споживачу ОСОБА_1 , безпосередньо саме нарахування за період з 07.08.2019р. по 17.01.2020р. у розмірі 64 826,89 грн. здійснено позивачу. Вказане підтверджується: 1) наявним в матеріалах справи актом-розрахунком складеним відносно позивача; 2) квитанціями про оплату за спожитий природний газ в котрих платником зазначено позивача; 3) листуванням котре велося між сторонами; 4) визнавалося представником відповідача-1 в судових засіданнях.

Відповідно до п. 11 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

За змістом п. 1 гл. 1 розд. ХІ Кодексу ГРС норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач-1 всупереч наведеним положенням законодавства, склав щодо позивача акт-розрахунок як за відсутності складеного щодо нього акту про порушення, так і за відсутності прийнятого рішення про його задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача-1 зазначав, що позивачем не було виконано обов`язку щодо належного повідомлення про зміну до персоніфікованих даних споживача, як це передбачено п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС, відтак зважаючи на те, що відповідачу-1 не було відомо про зміну власника житлового будинку у АДРЕСА_1 , він в установленому порядку склав акт про порушення та прийняв рішення відносно споживача ОСОБА_1 , а в подальшому (після такого повідомлення) він склав акт-розрахунок відносно позивача.

З цього приводу суд зазначає таке.

Справді, за змістом п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ передбачені Кодексом ГРС документи.

Разом з тим, суд зазначає, що якщо нові власники об`єктів підключених до ГРМ не повідомлять про зміну до персоніфікованих даних споживача та не укладуть договір розподілу газу, то це може свідчити лише про несанкціоноване використання природного газу споживачем за відсутності договору розподілу природного газу. Однак, недотримання новим споживачем вимог п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС не свідчить про те, що акти чи рішення складені відносно попереднього споживача вважаються чинними та можуть застосовуватися до нового.

Вказане підтверджується положеннями п. 10 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС, зміст котрих зводиться до того, що у разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно розрахуватись з ним за договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно.

Оператор ГРМ зобов`язаний припинити розподіл (газопостачання) природного газу споживачу із заявленого ним дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом).

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору.

Договір розподілу природного газу з новим споживачем укладається після припинення договору розподілу природного газу із споживачем, який звільняє об`єкт або приміщення.

Таким чином, положення Кодексу ГРС покладають ризик несприятливих наслідків неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про остаточне припинення користування природним газом саме на попереднього споживача, а не нового.

За таких умов, відповідач-1 не вправі був застосовувати Акт про порушення від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. складені щодо споживача ОСОБА_1 при складанні акту-розрахунку щодо позивача.

Більше того, безпідставність дій відповідача-1 щодо донарахування позивачу за газопостачання за граничними об`ємами доводиться ще й тим, що таке донарахування, яке передбачене п. 4 гл. 3 розд. ХІ Кодексу ГРС може бути застосовано лише до побутового споживача (фізичної особи), оскільки глава 3 розділу ХІ Кодексу ГРС регулює порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі).

Натомість позивач є юридичною особою та згідно п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРС не належить до побутових. В той же час, порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим врегульовано главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, положення котрої не передбачають такої підстави зміни режиму нарахування як відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача).

Підсумовуючи викладене, нарахування у розмірі 64 826,89 грн. за період з 07.08.2019р. по 17.01.2020р. здійснені позивачу за відсутності для цього правових підстав, які визначено в Кодексі ГРС.

З приводу обраного позивачем способом захисту, то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, положення п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС надають право позивачу в судовому порядку оскаржувати об`єм та або вартість донарахованого природного газу. Спосіб згідно котрого має відбуватися таке оскарження не визначено. Як правило, це відбувається шляхом скасування рішення про задоволення акта про порушення в якому зазначається про необхідність здійснення донарахування. Безпосередній розмір такого донарахування визначається в акті-розрахунку.

Разом з тим, особливістю даної справи є те, що позивачу було здійснено донарахування у розмірі 64 826,89 грн. за відсутності складеного щодо нього акту про порушення та рішення про задоволення цього акту. Однак ця обставина, на думку суду, не може слугувати перешкодою в реалізації ним передбаченого п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС права на оскарження вартості донарахованого природного газу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.

З огляду на викладене, а також те, що положення ст. 16 ЦК України не встановлюють вичерпного переліку способів захисту особи, яка звертається до суду, суд вважає, що обраний позивачем спосіб шляхом зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу та скасувати вчинені донарахування є належним та ефективним, оскільки призведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Разом з тим, вказана вимога до відповідача-1 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу за період з 07.08.2019р. по 17.01.2020р. та скасувати вчинені донарахування за спожитий газ в сумі у розмірі 64 826,89 грн.

Вимога про здійснення перерахунку за період з 20.12.2018р. до 07.08.2019р. та період з 18.01.2020р. по 04.11.2020р. та скасування донарахувань, що перевищує 64 826,89 грн. виходить за межі заявлених підстав позову, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача до відповідача-2.

Відповідно до приписів частин 2, 3 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

По суті, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Проте, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. (див. висновки Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18).

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що ТОВ «Львівгаз збут» є неналежним відповідачем у справі, оскільки не вчиняє дії щодо здійснення донарахування обсягів природного газу, так як це віднесено до компетенції відповідача-1. Відповідач-2 лише здійснює діяльність з постачання природного газу, згідно виданої ліцензії відповідно до постанови НКРЕКП «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «Львівгаз збут»» від 04.06.2015р. №1682.

З огляду на це, в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 слід відмовити повністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки судом закрито провадження у справі частині позовної вимоги про скасування Акту Городоцької дільниці Яворівської відділення АТ «Львівгаз» від 07.08.2019 №004138 про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 17.10.2019, позивачеві підлягає поверненню з Державного бюджету України 2102,00 грн. судового збору. Відтак після набрання рішенням у справі законної сили, позивач вправі звернутися до Господарського суду Львівської області з письмовим клопотанням про повернення з Державного бюджету України 2102,00 грн. судового збору.

Судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача, а решта судового збору залишається за позивачем у зв`язку із відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, буд. 42; ) здійснити перерахунок заборгованості за постачання UAB «Euro Legal Partners» (Закритого акціонерного товариства «Євролігал Партнерз») (Республіка Литва, м. Вільнюс, вул. Фабійонішкю, 91-61; код юридичної особи згідно реєстру юридичних осіб Литовської Республіки 303055888) природного газу в період з 07.08.2019 по 17.01.2020 та скасувати вчинені донарахування за газопостачання за граничними об`ємами споживання природного газу в загальних сумах за спожитий газ в сумі 64826,89 грн.

3. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про скасування Акту Городоцької дільниці Яворівської відділення АТ «Львівгаз» від 07.08.2019 №004138 про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 17.10.2019.

4. У задоволенні решти позовних відмовити.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, буд. 42; ) на користь UAB «Euro Legal Partners» (Закритого акціонерного товариства «Євролігал Партнерз») (Республіка Литва, м. Вільнюс, вул. Фабійонішкю, 91-61; код юридичної особи згідно реєстру юридичних осіб Литовської Республіки 303055888) 2102,00 грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

7. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2021 року.

Суддя Р.В. Крупник