СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2021 р. Справа № 905/252/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Пелипенко Н.М.

без повідомлення учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь, вх. № 1703 Д/З на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.05.2021р. у справі № 905/252/21 (суддя Лейба М.О.)

за позовом Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ І К», м. Маріуполь

про повернення земельної ділянки із приведенням її у придатний до використання стан

ВСТАНОВИЛА:

03.02.2021 Маріупольська міська рада Донецької області (далі ММР, позивач) звернулася до господарського суду Донецької області з позовом про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ І К» (далі - ТОВ «Фірма ВВ І К», відповідач) передати земельну ділянку площею 0,0872 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста Маріуполя (кадастровий номер :01:009:0031) із земель житлової та громадської забудови із приведенням її до придатного для використання стану.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини.

Рішенням ММР № 133/2 від 19.04.2000 надано ТОВ «Фірмі ВВ І К» земельну ділянку площею 872,1 кв.м. у тимчасове користування терміном на 15 років для будівництва автостоянки біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя.

На виконання даного рішення ММР, як орендодавцем, та ТОВ «Фірмою ВВ І К», як орендарем, укладено договір на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди), за умовами якого ММР надає, а ТОВ «Фірма ВВ І К» приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,087200 га строком на 15 років для будівництва автостоянки біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста.

Договір оренди зареєстрований в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 29.12.2001 за № 1645 місцевою радою.

Рішенням ММР № 1867 від 24.01.2006 дозволено ТОВ «Фірмі ВВ І К» зміну цільового призначення земельної ділянки площею 872,1 кв.м. біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами, а також погоджено відповідачеві розроблення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки.

Іншим рішенням ММР № 5/14-2352 від 07.08.2007, зокрема, припинено право тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,0872 га біля зазначеного перехрестя вулиць у м. Маріуполі, визнано таким, що втратило силу, рішення ММР № 133/2 від 19.04.2000, затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, площею 0,0872 га для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами, надано із земель автомобільного транспорту в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0872 га для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах ТОВ «Фірмі ВВ І К», спірну земельну ділянку площею 0,0872 га переведено із земель автомобільного транспорту в землі житлової та громадської забудови.

15.11.2007 між ММР, як орендодавцем, та ТОВ «Фірмою ВВ І К», як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого спірна земельна ділянка передана відповідачеві в оренду.

Відповідно до п. 3.1 цього договору, він укладений на 10 років (до 07.08.2017).

Згідно з п. 5.1 договору оренди, земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами).

Договір оренди зареєстрований у Маріупольському відділі Донецької РФ ДП «Центр ДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів землі вчинено запис 27.11.2007 № 82, а також 15.11.2007 посвідчений приватним нотаріусом.

За актом приймання-передачі від 27.11.2007 позивач передав, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку площею 0,0872 га, кадастровий номер :01:009:0031, розташовану за адресою: біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя.

В подальшому рішенням ММР № 7/21-1971 від 27.09.2017 продовжено на 1 рік строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста ТОВ «Фірма ВВ І К»; встановлено розмір орендної плати за запитувану земельну ділянку згідно з рішенням ММР, що регламентує розмір орендної плати, на рівні 3 % від її грошової оцінки.

За договором оренди земельної ділянки від 04.12.2017 ММР на виконання вищезазначеного рішення передано, а ТОВ «Фірмою ВВ І К» прийнято в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0031.

Відповідно до п. 3.1 цього договору, його укладено на 1 рік з моменту державної реєстрації права оренди.

За відповідним актом приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв означену земельну ділянку у користування.

Рішенням ММР № 7/41-3963 від 26.04.2019 відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста ТОВ «Фірма ВВ І К».

Рішенням ГСДО від 16.12.2019 у справі № 905/1354/19 визнано незаконним та скасовано рішенням ММР №7/41-3963 від 26.04.2019, а також визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди від 04.12.2017, на тих самих умовах і на той самий строк.

Рішенням ММР № 7/53-5402 від 25.06.2020 відмовлено у поновленні строку оренди спірної земельної ділянки ТОВ «Фірма ВВ І К».

Листом № 26.3-46634-03 від 19.08.2020 позивач, посилаючись на припинення 29.05.2019 іншого речового права (договору оренди від 04.12.2017), рішення ГСДО від 16.12.2019 у справі № 905/1354/19 та рішення ММР № 7/53-5402 від 25.06.2020, повідомив відповідача про необхідність звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу торгових контейнерів та приведення її у придатний для використання стан у місячний строк з моменту отримання цього листа.

Рішенням ГСДО від 13.10.2020 у справі № 905/964/20 визнано укладеною додаткову угоду від 11.03.2020 до договору оренди земельної ділянки від 04.12.2017, на тих самих умовах і на той самий строк.

26.01.2021 позивач надіслав відповідачеві лист-повідомлення № 152-4550-26.1 від 26.01.2020 про небажання поновлювати договір оренди землі, зазначивши про сплив 24.01.2021 терміну дії договору оренди земельної ділянки.

Рішенням ММР № 8/3-102 від 27.01.2021 повторно відмовлено відповідачеві у поновленні строку оренди спірної земельної ділянки.

Оскільки спірна земельна ділянка не була повернута відповідачем, що на думку ММР є порушенням ст.ст. 125, 126, 211 Земельного кодексу України, тому позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.05.2021 зупинено провадження у справі № 905/252/21 до закінчення розгляду ГСДО справи № 905/601/21 та набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що обставини, встановлені судом у справі № 905/601/21 можуть вплинути на оцінку доказів у справі № 905/252/21.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою ГСДО від 05.05.2021 відкрито провадження у справі № 905/601/21 за позовом ТОВ «Фірма ВВ І К» до ММР про визнання неправомірним та скасування рішення № 8/3-102 від 27.01.2021 про відмову у поновленні строку оренди земельної ділянки та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою від 12.05.2021р., позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для поновлення провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що за обома провадженнями спільним предметом дослідження є дотримання чи недотримання процедури поновлення договору оренди земельної ділянки, передбаченої ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», тобто таке питання може бути вирішено в межах провадження у справі № 905/252/21.

За доводами скаржника, в ухвалі ГСДО не зазначено обставин, які зумовлюють неможливість розгляду справи № 905/252/21 до вирішення справи № 905/601/21.

Крім того, скаржник вважає, що:

- на час відкриття провадження у справі № 905/252/21 рішення ММР, скасування якого є предметом позову у справі № 905/601/21, є чинним, а сама по собі процедура оскаржень рішень органів місцевого самоврядування не впливає на їх дійсність;

- у справі 905/252/21 суд може самостійно встановити обставини, які входять до предмету доказування, та вирішити спір за наявними у справі доказами;

- у разі задоволення позовних вимог у справі № 905/601/21 відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про перегляд рішення, ухваленого за результатами розгляду цього позову;

- сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення у іншій.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, питання про те, чи є розумним строк розгляду справи, повинно оцінюватись в контексті конкретних обставин справи і з урахуванням критеріїв, встановлених практикою Суду, зокрема, складність справи, дій заявника й учасників справи, а також важливості можливого результату судового процесу для заявника (рішення у справі "Кудла проти Польщі" ("Kudla v. Poland", № 30210/96, § 124).

Статтею 6 Конвенції закріплено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07.07.1989, § 35,) "Смірнова проти України" (від 08.11.2005, § 66, § 69).

В даному випадку відповідачем в межах справи № 905/601/21 оскаржується рішення ММР №8/3-102 від 27.01.2021 про відмову у поновленні строку оренди земельної ділянки, на яке ММР, серед іншого, посилається в підстави та в обґрунтування позову у справі № 905/252/21.

Крім того, в межах справи № 905/601/21 ТОВ «Фірма ВВ І К» заявлено другу позовну вимогу про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, тому у випадку її задоволення господарським судом відповідач не буде зобов`язаний її повертати ММР до закінчення строку дії договору, що, в свою чергу, безпосередньо впливає на оцінку доказів у справі № 905/252/21 за позовом ММР до ТОВ «Фірма ВВ І К» про повернення цієї самої земельної ділянки у зв`язку із припиненням права оренди та закінченням строку дії договору від 04.12.2017.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про взаємопов`язаність справ № 905/252/21 та № 905/601/21, оскільки обставини у цих справах виникли з одних і тих самих підстав, а предмети позовів пов`язані одними і тими самими доказами, у зв`язку з чим на законних підставах зупинив провадження у справі № 905/252/21 до закінчення розгляду ГСДО справи № 905/601/21 та набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 227, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 12.05.2021р. у справі № 905/252/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.06.2021

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя Н.М. Пелипенко