ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2021 р. Cправа № 902/447/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м.Вінниця

до фізичної особи - підприємця Богачук Олени Григорівни, смт Десна Вінницького району Вінницької області

про стягнення 8535,04 грн заборгованості за отримані послуги

представники сторін в судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення з фізичної особи - підприємця Богачук Олени Григорівни 8535,04 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2010 року по серпень 2012 року.

Ухвалою суду від 05.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/447/21 для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17.06.2021.

На визначену судом дату, 17.06.2021, представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, ухвалою суду від 05.05.2021.

При цьому слід зазначити, що вказана ухвалу була надіслана на електронну адресу позивача, повідомлену ним в позовній заяві, що узгоджується із приписами ч.6 ст. 120 ГПК України відповідно до яких суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Одночасно слід зауважити, що до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу - 14.05.2021.

Так, положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від сторін щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що сторони належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які долучено позивачем до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

15.02.2008 між ОСОБА_1 (далі по тексту також - орендодавець) та СПД Куцевол Оленою Григорівною (далі по тексту також - орендар) укладеного Договір оренди нежитлового приміщення (далі по тексту також - Договір).

Відповідно до предмету Договору Орендодавець передає, а орендар бере в оренду нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1. Договору).

Пунктом 4.1. Договору сторони узгодили, що термін оренди складає три роки з моменту прийняття об`єкта, що орендується, за актом здачі-приймання.

При цьому згідно п.4.2. Договору якщо жодна сторона в термін за 1 місяць до закінчення Договору не заявить про намір його розірвати, даний Договір автоматично пролонгується на термін 3 роки.

В свою чергу позивач стверджує, що за період з листопада 2010 року по серпень 2012 року здійснювалось постачання теплової енергії в орендоване відповідачем, згідно вказаного Договору, приміщення на загальну суму 11415,73 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт. Поряд з тим відповідач за спожиту теплову енергію розрахувався частково, на суму 2880,69 грн, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в розмірі 8 535,04 грн. Зазначене зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 910/2062/18.

Відповідно до вимог статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до фізичної особи - підприємця Богачук Олени Григорівни про сплату боргу в розмірі 8 535,04 грн за спожиту теплову енергію, яка постачалася в приміщення буд. АДРЕСА_1 .

При цьому позивач стверджує суду наступне:

"Між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (далі - Позивач/Постачальник) та ФОП Богачук Оленою Григорівною (далі - Відповідач/Споживач) склалися правовідносини, що випливають з договору №497 від 01.11.2010 року (далі - Договір) про надання послуг, який згідно з ч.1 ст. 639 ЦК України може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Всупереч вимогам законодавства Відповідач не підписав проект договору на теплопостачання, разом з тим послугу з теплопостачання отримував.

В той же час, сторонами виконано фактичні дії щодо виконання договору, що підтверджується опитувальним листом теплопостачання за договором №497 від 01.11.2010 р., де обумовлено обсяги, характер послуг, що замовляються, характеристика об`єкта, який підписаний Відповідачем.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг з теплопостачання".

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

При цьому варто зазначити, що відповідно до п.3 Правил користування теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Таким чином, вирішуючи питання щодо особи споживача теплової енергії у спірних правовідносинах суд враховує, що за твердженням позивача, теплова енергія постачалася в орендоване відповідачем приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Л. Ратушної, 132, м. Вінниця.

Поряд з тим, суд критично оцінює позицію позивача відносно особи орендаря приміщення та відповідно споживача теплової енергії.

Так, як слідує із змісту Договору оренди нежитлового приміщення від 15.02.2008, орендарем приміщення є СПД Куцевол Олена Григорівна, від імені якої Богачук Олена Григорівна вчинила даний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Водночас відповідно до ч.1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

З викладеного слідує, що СПД Куцевол Олена Григорівна є стороною Договору оренди нежитлового приміщення від 15.02.2008 та відповідно споживачем теплової енергії. При цьому підписання ФОП Богачук Оленою Григорівною Опитувального листа теплопостачання за договором № 497 від 01.11.2010 не спростовує цього висновку суду, оскільки об`єктом споживання визначено кафе-бар "РИМ", що знаходиться по вул.Л.Ратушної, 132, орендарем якого є СПД Куцевол Олена Григорівна.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі № 233/1950/19.

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 та від 13.10.2020 № 640/22013/18.

Частинами 1-2 статті 48 ГПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, заміна неналежного відповідача та залучення співвідповідача, у відповідності до приписів господарського процесу, можлива лише за клопотанням позивача.

Позивач під час розгляду справи клопотання про заміну первісного відповідача належним чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Згідно вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, на підтвердження того, що саме відповідач порушив права позивача і має відповідати за даним позовом.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, що має наслідком відмову в позові.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, в зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача, обґрунтованість підстав для стягнення заборгованості, судом не перевіряється. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 у справі № 761/7719/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 18 червня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.600-річчя, 13,м.Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (вул.Гагаріна, б.7, кв.3, смт Десна, Вінницький район, Вінницька обл., 23240)