ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/16918/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 22.06.2021 року у справі №910/16918/19 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021, повний текст якого складено та підписано 27.04.2021

у справі №910/16918/19 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 210 979 914,20 грн.

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», позивач) звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» (далі - ПАТ«Укрпластик», відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 210 979 914,20 грн, у тому числі: основної суми кредитних коштів в розмірі 174 771 937,67 грн; за сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 23 434 851, 63 грн; пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 8 695 648,76; пені за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 1 692 024, 73 грн; штрафу, на підставі п. 6.2 Договору застави майнових прав, в розмірі 1 673 418,45 грн; штрафу, передбачений п. 6.5 Генерального кредитного договору в розмірі 699 087,75 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням зобов`язань за Генеральним кредитним договором від 30.11.2016 № 41/2016, в частині повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/16918/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованість з повернення кредитних коштів в розмірі 174 771 937,67 грн; заборгованість за сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 23 434 85,63 грн; пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 8 695 648 ,76 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 1 692 024,73; штраф, передбачений п. 6.2 Договору застави майнових прав, в розмірі 1 673 418,45 грн; штраф, передбачений п. 6.5 Генерального кредитного договору, в розмірі 699 087,75 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 672 350,00 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач узяті на себе зобов`язання за договором виконав частково, повернувши лише суму кредитних коштів в розмірі 228 062,33 грн, дійшов висновку про правомірність заявленої суми заборгованості за кредитом, відсотками, правомірності стягнення пені та штрафу, нарахованих на підставі умов договору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/16918/19 в частині стягнення 1 000 000,00 грн заборгованості із сплати відсотків та штрафу, передбаченого п. 6.2. Договору застави майнових прав, в розмірі 1 673 418,45 грн, штрафу, передбаченого п. 6.5 Генерального кредитного договору в розмірі 699 087,75 грн та прийняте нове, яким частково відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, зокрема, висновки суду не відповідають обставинам справи; судом при прийнятті рішення порушено норми процесуального права; рішення ухвалено на підставі неналежних доказів; безпідставно відмовлено у клопотанні про призначення експертизи.

ПАТ «Укрпластик» стверджує, що умовами Генерального договору (п. 1.5.) передбачено, що строк кредитування та проведення кредитних операцій встановлюється з 30.11.2016 по 29.11.2021. Строки кредитування за Додатковими договорами встановлюються в Додаткових договорах, але не можуть перевищувати строк кредитування, що встановлений Генеральним кредитним договором. У п. 2 Додаткового договору зазначено строк кредитування - з 15.03.2017 по 27.09.2019.

А отже, як стверджує відповідач, керуючись умовами Додаткового договору до Генерального кредитного договору, позивач мав здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами лише до 27.09.2019 (в межах строку кредитування). Натомість банк нарахував проценти по 17.11.2019, що на переконання відповідача, призвело до завищення заявленої до стягнення заборгованості.

На підтвердження позиції про відсутність підстав для нарахування відсотків та пені з 27.09.2019, відповідач вказав на правові висновки Великої палати Верховного Суду у від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 23.05.2018 № 910/1238/17, від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц, від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц, від 04.02.2020 № 912/1120/16.

Щодо неправомірності нарахування штрафу скаржник вказує, що у п. 4.2.11 Договору застави майнових прав не визначено обов`язку проведення Заставодавцем оцінки предмета застави та надання звіту щодо такої оцінки, а отже стягнення штрафу відповідно до п. 4.2.11 вказаного договору, на переконання відповідача, є неправомірним.

Окрім того, скаржник зазначає, що умови Генерального кредитного договору не містять положень, які б передбачали відповідальність Позичальника за порушення п. 5.2.22 цього договору.

Відповідач стверджує, що згідно з умовами договорів відповідальність за непроведення оцінки предмета застави або ненадання звіту встановлена лише у виді покладення на Заставодавця витрат, понесених Заставодержателем у зв`язку із самостійним проведенням оцінки.

Окрім того, відповідач зазначив, що до позову не додано докази на підтвердження повноважень особи, що посвідчила додатки, банківська виписка не містить підписи посадових осіб, відповідальних за складання документа та печатку банку, а також суд безпідставно відхилив клопотання про призначення експертизи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021, справу № 910/16918/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/16918/19; розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/16918/19 призначено на 22.06.2021 о 10:45 год.; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

17.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ПАТ АБ «Укргазбанк» надійшли пояснення, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Щодо строку нарахування відсотків, позивач вказав, що правомірність нарахування процентів за кредитним договором до моменту повного виконання договору (повного погашення заборгованості) підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 04.04.2018 № 755/30334/14-ц, від 25.04.2018 у справі № 311/4189/15-ц, від 03.05.2018 у справі № 274/5179/14-ц, від 30.05.2018 у справі № 417/12368/2012 та інших подібних постановах.

Щодо правомірності нарахування та стягнення штрафу позивач звернув увагу на те, що п.п. 5.2.22, 5.3.8.4, 5.3.8.5 Генерального кредитного договору Позичальник зобов`язався на вимогу Банку провести/забезпечити за власний рахунок незалежну оцінку заставного майна та надати звіт про таку оцінку в терміни, встановлені Банком у вимозі. З огляду на вказані умови договору, позивач вказує про правомірність стягнення штрафу у розмірі 5 % заставної вартості предмета застави.

На спростування арґументів скаржника щодо неналежності виписки банку на підтвердження видачі траншів за кредитною лінією, позивач додав копії меморіальних ордерів.

Окрім того, позивач зазначив про зловживання ПАТ «Укрпластик» процесуальними правами.

22.06.2021 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від представник скаржника надійшло клопотання про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

В клопотанні відповідач просив поставити на вирішення експерта такі питання: чи підтверджується документально розмір отриманих кредитних коштів в межах відновлювальної кредитної лінії за укладеними Генеральним кредитним договором від 30.11.2016 № 41/2016 та Додаткового договору від 15.03.2017 № 1, чи було отримано кошти відповідно до чинного законодавства, положення про кредитування, чи відповідає розрахунок, наявний в матеріалах справи умовам укладених договорів: Генерального кредитного договору від 30.11.2016 № 41/2016 та Додаткового договору від 15.03.2017 № 1, розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредитних коштів.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 22.06.2021, заперечив проти вказаного клопотання.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції порадившись на місці, ухвалив відмовити у його задоволенні, оскільки вирішення питання які ставить відповідач у клопотанні призначення експертизи належать до компетенції суду, а не експерта, а тому правові підстави для призначення відповідної експертизи відсутні. До того ж, зупинення провадження у даній справі у зв`язку з призначення експертизи може призвести до затягування розгляду спору, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Представник ПАТ «Укрпластик» в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, натомість представник відповідача заперечив проти арґументів апеляційної скарги з підстав, викладених у поясненнях, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (Банк) та Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» (Позичальник) уклали Генеральний кредитний договір № 41/2016 (далі - Генеральний кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Генеральний кредитний договір визначає загальні умови та порядок здійснення банком на користь позичальника кредитних операцій у межах загального ліміту, визначеного п. 1.3 цього Генерального кредитного договору, а також встановлює права та обов`язки, відповідальність сторін та інші умови, які визнаються сторонами обов`язковими для застосування протягом всього строку дії Генерального кредитного договору та до всіх відносин, що виникнуть на підставі Генерального кредитного договору та Додаткових договорів, укладених в рамках Генерального кредитного договору, які визначені в Додатку № 1 до цього Генерального кредитного договору.

Згідно з п. 1.2 Генерального кредитного договору кредитні операції здійснюються у порядку, визначеному у відповідних Додаткових договорах та з урахуванням положень цього Генерального кредитного договору. Кредитні операції за даним Генеральним кредитним договором проводяться виключно після укладення Додаткових договорів до даного Генерального кредитного договору, які є невід`ємною частиною даного Генерального кредитного договору та містять посилання на Генеральний кредитний договір. Умови проведення банком кредитних операцій викладені на офіційному сайті банку: www.ukrgassbank.com.

Надалі між сторонами укладено Додаткові угоди № 1 від 13.02.2017, № 2 від 15.03.2017, № 3 від 09.08.2017, № 4 від 30.11.2017, № 5 від 11.12.2017, № 6 від 30.01.2018, № 7 від 27.09.2018, № 8 від 22.11.2018, № 9 від 07.02.2019, № 10 від 31.05.2019 до Генерального кредитного договору.

Згідно з п. 1.3 Генерального кредитного договору загальний ліміт за цим Генеральним кредитним договором встановлюється в розмірі 175 000 000,00 грн. Ліміт кредитування за кожним додатковим договором встановлюється в межах загального ліміту кредитування. У випадку, якщо у будь-яку дату з будь-якої причини сума основної заборгованості у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на поточну дату за всіма Додатковими договорами перевищуватиме загальний ліміт кредитування зазначений у цьому пункті, позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у сумі, що призводить до такого перевищення, протягом п`яти банківських днів з дня відправлення банком позичальнику повідомлення про необхідність такого погашення.

У п. 1.4 Генерального кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами, отриманими позичальником на підставі Додаткових договорів, позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі, що визначатимуться у Додаткових договорах, а також сплачувати комісії у розмірі та в порядку, визначеними тарифами, що визначаються в Додаткових договорах (далі - тарифи).

Процентна ставка за користування кредитними коштами за даним Генеральним кредитним договором не може перевищувати 100,000001 процентів річних. Процентна ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені Додатковими договорами (прострочена заборгованість), встановлюється згідно з пунктом 3.13 цього Генерального кредитного договору.

Згідно з п. 1.5 Генерального кредитного договору строк кредитування та проведення кредитних операцій за даним Генеральним кредитним договором встановлюється з 30.11.2016 по 29.11.2021 (включно).

Строки кредитування та строки проведення кредитних операцій за Додатковими договорами встановлюються в Додаткових договорах, але в будь-якому разі не можуть перевищувати строк кредитування та проведення кредитних операцій, що встановлений даним пунктом Генерального кредитного договору.

Пунктом 1.6 Генерального кредитного договору узгоджено, що цільове використання кредиту встановлюється в Додаткових договорах.

У п. 1.8 Генерального кредитного договору вказано, що всі зобов`язання, що випливають з даного Генерального кредитного договору та з будь-яких Додаткових договорів/змін та доповнень до даного Генерального кредитного договору та Додаткових договорів, що будуть укладені сторонами до даного Генерального кредитного договору, вважаються зобов`язаннями позичальника за даним Генеральним кредитним договором.

Згідно з п. 3.1 Генерального кредитного договору кредитні операції здійснюються банком на користь позичальника виключно після підписання сторонами відповідного Додаткового договору до Генерального кредитного договору в розмірі не більше ліміту кредитування за Додатковими договором та на умовах, визначених Додатковим договором та даним Генеральним кредитним договором. Додатковим договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема, в частині ліміту кредитування за Додатковим договором, валюти, строків та умов погашення заборгованості, графік погашення кредиту/зменшення ліміту відновлювальної/не відновлювальної кредитної лінії.

Пунктами 5.2.2, 5.2.6 та 5.2.22 Генерального кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується дотримуватись строків погашення заборгованості, встановлених цим Генеральним кредитним договором та Додатковими договорами до нього; протягом строку дії даного Генерального кредитного договору самостійно надавати банку інформацію про свою фінансово-господарську діяльність в паперовому та електронному вигляд на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки з інших банків про відсутність/наявність заборгованості позичальника за кредитними операціями в інших банках - щоквартально, не пізніше 28 (29) лютого, 30 квітня, 31 липня, 31 жовтня; на вимогу банку провести/забезпечити проведення за власний рахунок незалежну(ої) оцінку(и) застави майна акредитованим у банку суб`єктом оціночної діяльності та надати звіт про незалежну оцінку до банку в терміни, зазначені у вимозі банку.

Відповідно до п. 5.3.2 Генерального кредитного договору банк має право відмовитись від здійснення кредитних операцій на користь позичальника частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Генеральному кредитному договору, та погашення заборгованості позичальника, зокрема якщо позичальником не виконано будь-яке зобов`язання, із визначених в пункті 5.2 цього Генерального кредитного договору.

У пункті 6.3 Генерального кредитного договору передбачено, що за порушення визначених в даному Генеральному кредитному договорі та Додаткових договорах до даного Генерального кредитного договору строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченої заборгованості, у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. Пеня сплачується в національній валюті.

Згідно з п. 6.5 Генерального кредитного договору у кожному окремому випадку невиконання зобов`язань, передбачених пунктами 5.2.6-5.2.10, 5.2.14 (за кожен окремий випадок), пунктом 4.1 (за кожен календарний квартал) даного Генерального кредитного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 0,4% від суми фактичної заборгованості за всі Додатковими договорами до даного Генерального кредитного договору на дату письмового повідомлення банком позичальника про необхідність сплати штрафу.

15 березня 2017 року укладено Додатковий договір № 1 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (траншевої) до Генерального кредитного договору (далі - Додатковий договір) та Додаткові угоди № 1 від 09.08.2017, № 2 від 30.01.2018, № 3 від 28.08.2018, № 4 від 27.09.2018 та № 5 від 10.05.2019 до Додаткового договору.

Відповідно до п. 1 Додаткового договору Банк на умовах Генерального кредитного договору та цього Додаткового договору відкриває відновлювальну кредитну лінію (траншеву) з лімітом: 175 000 000,00 грн в період з 15.03.2017 по 31.05.2019, 173 500 000,00 грн в період з 01.06.2019 по 30.06.2019, 171 000 000,00 грн в період з 01.07.2019 по 31.07.2019, 167 500 000,00 грн в період з 01.08.2019 по 31.08.2019, 163 000 000,00 грн в період з 01.09.2019 по 27.09.2019 в межах встановленого загального ліміту за Генеральним кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 2 цього Додаткового договору.

Пунктом 2.1 Додаткового договору визначено, що надання кредитних коштів здійснюється з 15.03.2017 по 27.09.2019 включно.

Позичальник зобов`язаний у будь-якому випадку повернути Кредит у повному обсязі в строку встановлений в п. 2.1 даного Додаткового договору (п. 2.2 Додаткового договору).

Відповідно до п. 3 та 3.1 Додаткового договору за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 2 Додаткового договору, процентна ставка встановлюється в розмірі, що не може перевищувати 100,000001 процентів річних. При цьому розмір плати за користування кожним окремим траншем встановлюється в залежності від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці позичальника про надання кредиту (траншу).

За користування траншем, що не повернутий в строк, визначений в заявці позичальника про надання кредиту (траншу) (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,9 % річних.

Пунктом 6 Додаткового договору узгоджено, що розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому, строк користування кожним окремим траншем визначається виключно в межах строку кредитування зазначеного в пп. 2.1 Додаткового Договору, та може становити не більше 120 календарних днів (включно). Продовження строку користування траншем можливе за окремою заявкою позичальника.

Погашення кожного окремого траншу позичальник здійснює в строк та на рахунок, зазначений у відповідній заявці. У разі непогашення кредиту (траншу) в розмірі та строки, визначені в п. 2.1 цього Додаткового договору та/або у відповідній заявці, з наступного банківського дня заборгованість за кредитом (траншем) вважається простроченою заборгованістю (п. 9 Додаткового договору).

Пунктами 10 та 10.1 Додаткового договору визначено, що нарахування процентів за користування кожним траншем здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманим траншем, виходячи з процентної ставки у розмірі , визначеному в заявці. При розрахунку процентів використовується метод «факт/360», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

Проценти нараховуються банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту (траншу) по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит (транш), та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день дострокового розірвання цього Договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит (транш), у відповідності до заявки за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту (траншу), по день, що передує дню погашенню кредиту (траншу).

Згідно з п. 11 Додаткового договору проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом (траншем), а також в день закінчення строку, на який надано кредит (транш), у відповідності до заявки, та в день дострокового розірвання цього Договору на рахунок, зазначений у відповідній заявці. У разі якщо останній день сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

Окрім того, згідно з матеріалами справи, 30 листопада 2017 року укладено Договір про заставу майнових прав № 41/2016-З/З, згідно з п. 4.2.11 якого, Заставодавець зобов`язаний на вимогу Заставодержателя провести за власник рахунок незалежну оцінку предмету застави акредитованим заставодержателем суб`єктом оціночної діяльності та надати звіт про незалежну оцінку до заставодержателя в терміни, зазначені у вимозі заставодержателя.

Натомість у п. 6.2 Договору про заставу майнових прав вказано, що за невиконання чи неналежне виконання одного або декількох пп. 4.2.1-4.2.11 цього Договору, Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави.

27 вересня 2018 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про заставу майнових прав № 41/2016-З/З від 30.11.2017, якою узгоджено викласти п. 2.1 Договору в новій редакції.

Пунктом 2.1 Договору про заставу узгоджено, що згідно зі звітами про оцінку майна, складених 15.08.2018 ТОВ «Глобал аппрейзел», предмет застави на дату оцінок 01.08.2018 оцінено в 33 468 369,00 грн без ПДВ.

Суд установив, що на виконання Генерального кредитного договору та Додаткового договору, Банк надав відповідачу наступні транши:

- 6 250 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 68 від 14.05.2018, строк кредитування 106 календарних днів з 14.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,38% річних;

- 7 400 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 69 від 14.05.2018, строк кредитування 105 календарних днів з 15.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,38% річних;

- 5 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 70 від 24.05.2018, строк кредитування 95 календарних днів з 25.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 9 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 71 від 25.05.2018, строк кредитування 91 календарний день з 29.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 10 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 72 від 29.05.2018, строк кредитування 90 календарних днів з 30.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 10 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 73 від 31.05.2018, строк кредитування 89 календарних днів з 31.05.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 10 500 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 74 від 31.05.2018, строк кредитування 88 календарних днів з 01.06.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 10 900 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 75 від 01.06.2018, строк кредитування 85 календарних днів з 04.06.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 12 500 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 76 від 04.06.2018, строк кредитування 84 календарних днів з 05.06.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 900 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту(траншу) № 77 від 06.06.2018, строк кредитування 82 календарних днів з 07.06.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,64% річних;

- 5 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 78 від 12.07.2018, строк кредитування 46 календарних днів з 13.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 8 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 79 від 13.07.2018, строк кредитування 43 календарні дні з 16.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 10 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 80 від 16.07.2018, строк кредитування 42 календарні дні з 17.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 13 400 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 81 від 17.07.2018, строк кредитування 41 календарний день з 18.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 23 100 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 82 від 18.07.2018, строк кредитування 40 календарних днів з 19.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 17 000 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 83 від 19.07.2018, строк кредитування 39 календарних днів з 20.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

- 16 050 000,00 грн згідно Заяви про надання кредиту (траншу) № 84 від 20.07.2018, строк кредитування 36 календарні дні з 23.07.2018 по 28.08.2018 включно, розмір плати за користування траншем 20,70% річних;

Строк користування траншами, виданими з 14.05.2018 по 23.07.2018 відповідно до заявок від 28.08.2018, від 27.09.2018, від 24.01.2019 по 26.04.2019, від 31.05.2019 продовжено.

Відповідно до Заяв про продовження користування траншами від 31.05.219 дата повернення першого траншу не пізніше 30.06.2019, другого траншу не пізніше 31.07.2019, решта траншів - не пізніше 27.09.2019, розмір плати за користування траншем 23,1 % річних.

У п. 5.2.2 Генерального кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується дотримуватись строків погашення заборгованості, встановлених цим Генеральним кредитним договором та Додатковими договорами до нього.

Згідно з п. 5.3.2 Генерального кредитного договору Банк має право відмовитись від здійснення кредитних операцій на користь позичальника частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Генеральному кредитному договору, та погашення заборгованості позичальника, зокрема якщо позичальником ре виконано будь-яке зобов`язання, із визначених в пункті 5.2 цього Генерального кредитного договору.

25 вересня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до ПАТ «Укрпластик» з вимогою № 172/29431/2019 від 24.09.2019 про повернення усієї суми заборгованості за Генеральним кредитним договором в сумі 194 038 730,93 грн (основної суми боргу та нарахованих відсотків).

У вимозі Банк вказав, що вимагає виконання зобов`язання протягом тридцяти календарних днів та повернення усієї суми кредиту за Генеральним кредитним договором.

Заборгованість на вимогу відповідач не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачу кредитні кошти згідно заявок в розмірі 175 000 000,00 грн.

Натомість відповідач лише частково погасив основну заборгованість в сумі 228 062,33 грн.

Отже, за наведених обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість відповідача підтверджується належними та допустимими доказами та становить 174 771 937,67 грн.

Що стосується заяв скаржника, що банківські виписки є неналежними доказами, оскільки до позову не додано докази на підтвердження повноважень особи, що посвідчила додатки, банківська виписка не містить підписи посадових осіб, відповідальних за складання документа та печатку банку, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що на кожній з них стоїть відповідний штам банку, а тому останні є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України. Крім того, виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. До того ж, останні містять обов`язкові реквізити, які визначенні п.5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ПАТ «Укрпластик» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» основної суми кредитних коштів в розмірі 174 771 937,67 грн.

Окрім того, позивач заявив про стягнення з ПАТ «Укрпластик» суми нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з п. 3.7 Генерального кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за наданими кредитними коштами, виходячи з розміру процентної ставки у розмірі, визначеному Додатковим договором. При розрахунку процентів використовується метод «факт/360», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

Проценти нараховуються банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день дострокового розірвання (овердрафтів та відновлювальних кредитних ліній) відповідного Додаткового договору та/або даного Генерального кредитного договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, в день повного (в т. ч. дострокового) погашення кредиту (для кредитів або невідновлюваних кредитних ліній) згідно з умовами відповідного Додаткового договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, до день, що передує дню погашення кредиту. При цьому, проценти за користування кредитними коштами нараховуються на залишок заборгованості за кожним із Додаткових договорів, починаючи з дня надання кредитних коштів до дня повного погашення заборгованості за кожним із Додаткових договорів (п. 3.8 Генерального кредитного договору).

Згідно з п. 3.9 Генерального кредитного договору проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку на який надано кредит відповідно до Додаткового договору, в день повного (у т. ч. дострокового) погашення заборгованості по кредиту (для кредитів або невідновлюваних кредитних ліній) та в день дострокового розірвання (для овердрафтів та відновлюваних кредитних ліній) відповідного Додаткового договору та/або даного Генерального кредитного договору на рахунок, який вказаний в Додатковому договорі.

У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що переду такому вихідному або святковому дню.

У разі ненадходження платежів від позичальника в рахунок погашення процентів у встановлені даним Генеральним кредитним договором строки, суми непогашених у строк процентів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості. У Випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за будь-яким із Додаткових договорів, банк починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом на договірне списання цієї суми з поточних рахунків позичальника, відкрити в банку, порядку, визначеному в п. п. 3.19-3.20 даного Генерального кредитного договору.

Пунктом 3.13 Генерального кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені Додатковими договорами (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі, передбаченому Додатковими договорами.

У п. 3.14 Генерального кредитного договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені Додатковими договорами (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту виходячи з процентної ставки, зазначеної у відповідному Додатковому договорі.

Згідно з п. 3.15 Генерального кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати виникнення простроченої заборгованості по останній календарний день місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості) та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в якому існує така прострочена заборгованість, та з першого календарного дня місяця до дня погашення простроченої заборгованості в місяця, в якому відбулось таке погашення.

Згідно з п. 3 та 3.1 Додаткового договору за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 2 даного Додаткового договору, процентна ставка встановлюється в розмірі, що не може перевищувати 100,000001 процентів річних. При цьому розмір плати за користування кожним окремим траншем встановлюється в залежності від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці позичальника про надання кредиту (траншу).

За користування траншем, що не повернутий в строк, визначений в заявці позичальника про надання кредиту (траншу) (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,9% річних.

Згідно з п. 6 Додаткового договору розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому строк користування кожним окремим траншем визначається виключно в межах строку кредитування зазначеного в пп. 2.1 Додаткового Договору, та може становити не більше 120 календарних днів (включно). Продовження строку користування траншем можливе за окремою заявкою позичальника.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що банк правомірно нараховував відсотки у розмірі, встановленому умовами Генерального кредитного договору та Додатковим договором, до направлення Вимоги про дострокове повернення кредиту за ставками, узгодженими сторонами у Заявках, а після направлення Вимоги - за ставкою, 26,9 % річних, розмір якої визначений сторонами у п. 3.1 Додаткового договору.

Колегія суддів вважає такий висновок правильним з огляду на таке.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає про відсутність підстав для нарахування відсотків та пені з 27.09.2019, керуючись правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 23.05.2018 № 910/1238/17, від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц, від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц, від 04.02.2020 № 912/1120/16.

За результатом аналізу вказаних правових позицій колегія суддів зауважує, що обставини у вказаних справах відмінні від даної справи.

Зокрема, в умовах Генерального кредитного договору та Додаткового договору, зазначено, що нарахування відсотків здійснюється до дня повного погашення заборгованості за кожним із Додаткових договорів (п. 3.8 Генерального кредитного договору); за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені Додатковими договорами (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі, передбаченому Додатковими договорами (п. 3.13 Генерального кредитного договору), а п. 3.1 Додаткового договору, сторонами узгоджено, що за користування траншем, що не повернутий в строк, визначений в заявці позичальника про надання кредиту (траншу) (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,9% річних.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, правова позиція у якій є актуальною, у п. 53. вказано, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто, нарахування процентів після строку кредитування можливе, якщо існує про це домовленість сторін, що означає встановлення таких домовленостей у договорі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення суми процентів, у тому числі за період після строку кредитування, а отже з відповідач належить стягнути суму процентів за користування кредитними коштами в розмірі 23 434 851,63 грн, нарахованих по 17.11.2019.

Окрім того, позивач заявив до стягнення суму пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 8 695 648,76 грн та пеню несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1 692 024,73 грн.

Відповідно до п. 6.3 Генерального кредитного договору за порушення визначених в Генеральному кредитному договорі та Додаткових договорах до даного Генерального кредитного договору строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченої заборгованості, у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. Пеня сплачується в національній валюті.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста ст. 232 ГК України).

Здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення розмірів пені, суд апеляційної інстанції вважає його арифметично правильним, а тому вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 8 695 648,76 грн та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1 692 024,73 грн є обґрунтованими.

Окрім того, через порушення п. 5.2.6 Генерального Кредитного договору, позивач на підставі п. 6.5 Генерального кредитного договору нарахував та заявив до стягнення штраф в розмірі 699 087,75 грн.

Згідно з п. 6.5 Генерального кредитного договору у кожному окремому випадку невиконання зобов`язань, передбачених пунктами 5.2.6-5.2.10, 5.2.14 (за кожен окремий випадок), пунктом 4.1 (за кожен календарний квартал) даного Генерального кредитного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 0,4% від суми фактичної заборгованості за всі Додатковими договорами до даного Генерального кредитного договору на дату письмового повідомлення банком позичальника про необхідність сплати штрафу.

Пунктом 5.2.6 Генерального кредитного договору узгоджено, що позичальник зобов`язується протягом строку дії даного Генерального кредитного договору самостійно надавати банку інформацію про свою фінансово-господарську діяльність в паперовому та електронному вигляд на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, довідки з інших банків про відсутність/наявність заборгованості позичальника за кредитними операціями в інших банках - щоквартально, не пізніше 28 (29) лютого, 30 квітня, 31 липня, 31 жовтня.

Суд установив, що доказів надання інформації, перелік якої визначений вказаним пунктом Генерального кредитного договору, відповідач не надав, а отже висновок суду першої інстанції про стягнення штрафу у розмірі 699 087,75 грн є правомірним.

Що стосується стягнення штрафу в розмірі у розмірі 1 673 418,45 грн, передбаченого п. 4.2.11 Договору застави, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 4.2.11 Договору застави заставодавець зобов`язаний на вимогу заставодержателя провести за власник рахунок незалежну оцінку предмету застави акредитованим заставодержателем суб`єктом оціночної діяльності та надати звіт про незалежну оцінку до заставодержателя в терміни, зазначені у вимозі заставодержателя.

Згідно з п. 6.2 Договору застави за невиконання чи неналежне виконання одного або кількох пп. 4.2.1-4.2.11 Договору застави, Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави.

Суд установив, що 27 вересня 2018 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про заставу майнових прав № 41/2016-З/З від 30.11.2017, яким узгоджено викласти п. 2.1 Договору в новій редакції, яка передбачає, що згідно зі звітами про оцінку майна, складених 15.08.2018 ТОВ «Глобал аппрейзел», предмет застави на дату оцінок 01.08.2018 оцінено в 33 468 369,00 грн без ПДВ.

Натомість п. 5.2.22 Генерального кредитного договору зокрема узгоджено, що позичальник зобов`язується на вимогу банку провести/забезпечити проведення за власний рахунок незалежну(ої) оцінку(и) застави майна акредитованим у банку суб`єктом оціночної діяльності та надати звіт про незалежну оцінку до банку в терміни, зазначені у вимозі банку.

Отже, оскільки позивач звернувся до відповідача із Вимогою про проведення переоцінки заставного майна від 17.07.2019 № 172/21896/219 та надання звіту про незалежну оцінку заставного майна до 23.08.2019, а відповідач відповідних дій не вчинив, то, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність стягнення з ПАТ «Укрпластик» штрафу у розмірі 1 673 418,45 грн.

Скаржник в апеляційній скарзі щодо неправомірності нарахування штрафу вказав, що у п. 4.2.11 Договору застави не визначено обов`язку проведення Заставодавцем оцінки предмета застави та надання звіту щодо такої оцінки, а отже стягнення штрафу відповідно до п 4.2.11 вказаного договору, на переконання відповідача, є неправомірним. Окрім того, зазначив, що умови Генерального кредитного договору не містять положень, які б передбачали відповідальність Позичальника за порушення п. 5.2.22 цього договору.

Щодо таких арґументів, суд апеляційної інстанції вказує про те, що умовами Договору застави та Генерального кредитного договору передбачено обов`язок Заставодавця на вимогу банку здійснити оцінку предмета застави та надати звіт за результатами оцінки.

На адресу відповідача з боку Банку була направлена відповідна Вимога, а отже, позивачем дотримано порядок, за умови якого настає відповідальність у виді стягнення штрафу.

Відтак, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення статей 75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Посилання скаржника на безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотання про призначення економічної експертизи, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідне клопотання було подано після закриття підготовчого судового засідання та без клопотання про поновлення строку на вчинення такої дії. Також судом першої інстанції правомірно вказано на необґрунтованість даного клопотання, оскільки вирішення питань які ставив відповідач в останньому належать до компетенції суду, а не експерта, а тому правові підстави для призначення відповідної експертизи відсутні.

Аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні статей 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/16918/19 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрпластик"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/16918/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/16918/19 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №910/16918/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала