ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.2021 м.Харків Справа № 905/687/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМВОКС", м.Харків

до відповідача: Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар, Донецька область

про стягнення 99345,21грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМВОКС", м.Харків, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар, Донецька область про стягнення 1 319 198,08грн., з яких: 1 263 600,00грн. основний борг, 40 862,51грн. інфляція, 14 735,57грн. - 3% річних.

В обгрутування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором №232Т про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с від 22.06.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.05.2021.

14.05.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява вих. №12/05/2021 від 12.05.2021 про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу та збільшення в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Ухвалою від 18.05.2021 підготовче засідання відкладено на 09.06.2021, прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу та збільшення в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних, розгляд справи визначено здійснювати з її врахуванням.

21.05.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на повну сплату вартості товару.

03.06.2021 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення, згідно з якими позивач зазначив, що у доданих до позовної заяви документах (видатковій накладній №ПР-0047 від 20.08.2020, рахунку-фактурі №ПР-000053 від 20.08.2020 та платіжному дорученні №3714 від 09.04.2021) невірно вказана дата укладання договору, а саме: замість - 22.06.2020 було помилково зазначено - 23.06.2020. Надані письмові пояснення в подальшому враховуються судом при розгляду позовних вимог.

Також суду надана копія додаткової угоди №1 від 27.04.2021 до договору №233Т від 22.06.2020 про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с.

Ухвалою від 09.06.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні 24.06.2021.

У засідання суду 24.06.2021 представники сторін не з`явились, про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил статті 202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 між Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМВОКС» (постачальник, позивач) укладено договір №232Т про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с (далі договір), за умовами пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товар за кодом класифікатора ЄЗС (ДК 021:2015):42410000-3 «Підіймально транспортувальне обладнання» стрічка конвеєрна шахтна гумотканинна важкогорюча (ширина 1000мм).

Пунктом 1.2. договору визначено найменування, кількість та ціна товару: стрічка конвеєрна шахтна гумотканинна важкогорюча ШР-1000-1000/5-ЕР-200-4-2-ТГ-У5, одиниця виміру м2, кількість 1165, ціна за одиницю 3159,00грн. з ПДВ, загальна вартість 3 680 235,00грн. з ПДВ.

Згідно з пунктом 1.3. договору, обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Сума цього договору становить 3 680 235,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 613 372,50грн. (пункт 3.1. договору).

Сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником, яка здійснюється на підставі рахунку постачальника на умовах: відстрочення платежу протягом 90 календарних днів з моменту постачання товару.

Замовник здійснює розрахунки з постачальником в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 4.3. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що строк узгодженої поставки товару 10 робочих днів з дня замовлення товару. Узгодженою партією товару за даним договором є кількість та найменування товару, указаних у заявці замовника, яка складається виходячи з реального фінансування закупівлі.

Відповідно до пункту 5.2. договору умови поставки: предпоставка, DDP, Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», Магістральна, 4, м.Вугледар, Донецька область, 85670: умова регулюється офіційними правилами тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), транспортом автомобільним, залізничним постачальника. Ціна доставки повинна бути врахована в ціну товару.

Датою поставки товару та переходу права власності на товар вважається дата, яка вказана замовником на товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником, при прийманні товару (пункт 5.3. договору).

Пунктом 6.1. договору визначений обов`язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Згідно з умовами пункту 6.3. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом ІІ цього договору.

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар, на дострокову поставку товару за письмовим погодженням замовника (пункт 6.4. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (пункт 7.1. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 01.05.2021, а щодо виконання зобов`язань до повного і належного їх виконання сторонами (пункт 10.1. договору).

27.04.2021 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №232Т про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити дію вказаного договору до 31.12.2021.

Договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання договору, або визнання недійсним договору чи його окремих положень, сторонами не надано, отже він є обов`язковим для сторін.

За твердженнями позивача, за видатковою накладною №ПР-0047 від 20.08.2020 та товарно-транспортною накладною №0047 від 20.08.2020 відповідачу було поставлено товар: стрічка конвеєрна шахтна гумовотканинна важкогорюча ШР-1000-1000/5-ЕР-200-4-2-ТГ-У5 у кількості 500,00 м.кв., за ціною 2 632,50грн. без ПДВ, на загальну суму 1 316 250,0грн. без ПДВ, з ПДВ 1 579 500,00грн.

На підтвердження повноважень особи, яка прийняла товар з боку замовника (відповідача), позивачем надано копію довіреності №200 від 20.08.2020 на отримання від ТОВ «ПРОМВОКС» цінностей - стрічка конвеєрна шахтна гумовотканинна важкогорюча ШР-1000-1000/5-ЕР-200-4-2-ТГ-У5 у кількості 500,00 кв.м.

Видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані представником позивача (постачальника) та представником відповідача (замовника, отримувача) без заперечень та зауважень, зокрема, щодо кількості, якості товару та відсутності товаросупровідних документів. Підпис представника постачальника засвідчений печаткою Товариства, підпис представника замовника (отримувача) за довіреністю №200 від 20.08.2020 засвідчений штампом відповідальної особи. Видаткова накладна містить посилання на договір №232Т про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с та довіреність №200 від 20.08.2020 на отримання товару. Товарно-транспортна накладна містить посилання на видаткову накладну №ПР-0047 від 20.08.2020 та довіреність №200 від 20.08.2020 на отримання товару.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №ПР-0000053 від 20.08.2020 на оплату вартості отриманого по договору товару у сумі 1 579 500,00грн.

Відповідач вартість отриманого товару сплатив, перерахувавши на рахунок позивача 09.04.2021 грошові кошти в сумі 315 900,00грн., на підтвердження чого до матеріалів позовної заяви позивачем додана копія платіжного доручення №3714 від 09.04.2021 на суму 315 900,00грн.

Також в подальшому відповідачем було здійснено оплату отриманого товару в сумі 1 263 600,00грн., а саме: 14.04.2021 в сумі 315 000,00грн., 21.04.2021 в сумі 80 000,00грн., 05.05.2021 в сумі 500 000,00грн., 11.05.2021 в сумі 300 000,00грн. та 12.05.2021 в сумі 68 600,00грн. На підтвердження проведеної оплати позивачем надані копії платіжних доручень №3720 та №3721 від 14.04.2021, №3752 від 21.04.2021, №3784 від 05.05.2021, №894 від 11.05.2021, №921 від 12.05.2021, а також здійснена часткова переплата в сумі 131 400,00грн.

Таким чином, у зв`язку із не належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого товару за договором №232Т від 22.06.2020 про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині основного боргу та збільшення в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних, яка прийнята судом) інфляційних нарахувань в сумі 78797,97грн. та 3% річних в сумі 20547,24грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення між сторонами договору №232Т від 22.06.2020 про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-05-15-000999-с згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із статтями 11, 509 Цивільного кодексу України, статтею 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо стягнення заборгованості з оплати поставленого товару є правовідносинами з поставки товарів, а зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга стаття 712 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до пункту першого статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що уклавши договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами, в тому числі, щодо строків розрахунку за поставлений товар, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Як встановлено судом та зазначено вище, на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 579 500,00грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печаткою Товариства постачальника та штампом відповідальної особи отримувача, видатковою накладною №ПР-0047 від 20.08.2020 та товарно-транспортною накладною №0047 від 20.08.2020 на суму 1 579 500,00грн. Вказана видаткова накладна відповідає вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Отже, матеріалами справи, в тому числі копією податкової накладної №12 від 20.08.2020, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, підтверджено, що відповідачем, як покупцем, своє право на отримання товару було реалізовано 20.08.2020.

За висновками суду, враховуючи визначені пунктом 4.1. договору умови оплати (відстрочення платежу протягом 90 календарних днів з моменту постачання товару), кінцевий строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором з оплати вартості отриманого товару є таким, що настав 18.11.2020.

Наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №3714 від 09.04.2021, №3720 та №3721 від 14.04.2021, №3752 від 21.04.2021, №3784 від 05.05.2021, №894 від 11.05.2021, №921 від 12.05.2021 підтверджується оплата відповідачем товару у загальній сумі 1 579 500,00. Проте така оплата отриманого товару здійснена відповідачем з порушенням, визначеного та погодженого сторонами договору, порядку розрахунків щодо строку оплати товару.

З огляду на те, що факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого товару є доведеним, та відповідачем не спростований, позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з розрахунком, доданим до заяви від 12.05.2021, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних у загальному розмірі 20547,24грн.

Вказані нарахування здійснено позивачем на суму боргу в розмірі 1 579 500,00грн. за період 19.11.2020-08.04.2021, на суму 1 263 600,00грн. за період 09.04.2021-13.04.2021, на суму 948 600,00грн. за період 14.04.2021-20.04.2021, на суму 868 600,00грн. за період 21.04.2021-04.05.2021, на суму 368 600,00грн. за період 05.05.2021-10.05.2021, на суму 68600,00грн. за період 10.05.2021-11.05.2021.

Судом перевірено розрахунок заявлених 3% річних та встановлено, що позивачем не вірно визначений період нарахування 3% річних на суму боргу 68600,00грн. за період 10.05.2021-11.05.2021, оскільки нарахування 3% річних на суму боргу можуть бути нараховані лише за час існування боргу в сумі 68600,00грн., тобто за 11.05.2021.

Провівши розрахунок 3% річних судом встановлено, що загальний розмір цих вимог складає 20541,60грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 20541,60грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами частини 2 пункту 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013 (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума боргу яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеній у Постанові від 07.08.2019 року у справі №905/1302/18.

Разом з цим, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Згідно з наданим розрахунком інфляційних втрат позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 78797,97грн. Вказані нарахування здійснено позивачем на суму боргу в розмірі 1 579 500,00грн. за період з грудень 2020 року березень 2021 року.

Судом перевірено розрахунок заявлених інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірним.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в сумі 78797,97грн.

Суд зазначає, що розглядаючи вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат судом не застосовувалась формула визначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі №905/21/19 від 26.06.2020 з огляду на наступне.

У пункті 28 вказаної постанови Верховний Суд зазначив, що визначений у цій постанові спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 Цивільного кодексу України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Таким чином, сторони у справі та суд який розглядає спір не позбавлені права до застосування інших математичних підходів щодо способів розрахунку інфляції в тому числі і передбачених постановою пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з повною оплатою суми боргу, судом до уваги не приймаються, оскільки за встановлених судом фактичних обставин сплати боргу з порушенням визначеного договором строку, вказане не звільняє відповідача від відповідальності у вигляді сплати 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення свого зобов`язання.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 2270,00грн. за вимогами про стягнення інфляції та 3% річних в сумі 99 345,21грн., відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України, покладається на позивача та відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно із приписами статті 7 Закону України Про судовий збір, надмірно сплачений судовий збір, в тому числі внаслідок зменшенням позивачем позовних вимог, підлягає поверненню, за клопотанням особи, яка його сплатила та за відповідною ухвалою суду.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМВОКС", м.Харків, до відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар, Донецька область про стягнення 99 345,21грн., з яких: 78 797,97грн. інфляційні, 20 547,24грн. - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Південнодонбаське №1» (85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВОКС» (61001, Харківська обл., місто Харків, майдан Захисників України, будинок 7/8, 2 поверх; ) 78 797,97грн. інфляційних, 20 541,60грн. - 3% річних та судовий збір в сумі 2269,87грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Рішення складено та підписано 24.06.2021.

Суддя М.О. Лейба