РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2021Справа № 910/6711/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова

компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 51 847,97 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" (далі - відповідач) про стягнення 51 847,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі укладеного з відповідачем 18.01.2019 року Договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8983028 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право зворотної вимоги (регресу) до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач вказує, що обов`язок з відшкодування відповідних збитків покладається на відповідача, оскільки водій транспортного засобу "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2021 року відкрито провадження у справі № 910/6711/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено водія автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який скоїв ДТП, - ОСОБА_1 .

12.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

25.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" від 21.05.2021 року на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що винна у скоєнні ДТП особа - ОСОБА_1 , незважаючи на перебування у трудових відносинах з відповідачем, 16.07.2019 року неправомірно та без дозволу і відома Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" заволодів належним відповідачу транспортним засобом "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого, порушуючи Правила дорожнього руху України, скоїв ДТП, здійснивши зіткнення з припаркованим автомобілем "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, на час скоєння вищенаведеної ДТП ОСОБА_1 не виконував жодних трудових (службових) обов`язків перед відповідачем, оскільки керування транспортними засобами Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" не входить до посадових обов`язків третьої особи та не передбачено відповідною посадовою інструкцією, а неправомірне заволодіння ОСОБА_1 автомобілем "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулося після закінчення робочого дня.

Слід також зазначити, що у вказаному відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" просило суд покласти на Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 5 000,00 грн.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від учасників справи до суду на момент вирішення даного спору не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" (Страхувальник) було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8983028 щодо автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 . Положеннями полісу серії АМ № 8983028 було передбачено франшизу в розмірі 1 000,00 грн. та розмір ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100 000,00 грн. Строк дії договору: з 11:00 год. 18.01.2019 року по 17.01.2020 року включно.

17.07.2019 року о 00:01 год. у місті Києві на вулиці Преображенській, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не був уважний за кермом, не оцінив дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.09.2019 року в справі № 760/21267/19 (провадження № 3/760/6433/19) водія автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 23.07.2019 року № 399/07-19, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0.70, склав 58 334,31 грн.

Страховим актом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" від 24.12.2019 року № ОЦ/005/000/19/0187 пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 51 847,97 грн. (що становить різницю між встановленою вартістю матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , у розмірі 58 334,31 грн. та ПДВ 20 % в сумі 5 486,34 грн., а також за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 1 000,00 грн., що не підлягає відшкодуванню страховником).

Відповідно до платіжного доручення від 24.12.2019 року № 28 позивач перерахував власнику пошкодженого автомобіля "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 51 847,97 грн. із призначенням платежу: "к/р НОМЕР_3 ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 Страхова виплата зг страхового акту № ОЦ/005/000/19/0187 від 24.12.2019 р без ПДВ".

У матеріалах справи наявна копія претензія Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" від 16.06.2020 року вих. № 36-По/ЦФ/20 про відшкодування відповідачем як власником автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вини водія якого скоєно ДТП, заподіяної шкоди в порядку регресу у розмірі 51 847,97 грн.

Оскільки відповідач не сплатив позивачу, до якого перейшло відповідне право вимоги, суму страхового відшкодування у розмірі 51 847,97 грн., Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди".

Законом України "Про страхування" передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов`язковому страхуванню (стаття 7 Закону).

Згідно з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За умовами пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі 51 847,97 грн. особою, відповідальною за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_1 підтверджена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.09.2019 року в справі № 760/21267/19 (провадження № 3/760/6433/19). У вказаній постанові суду також встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 344580 від 17.07.2019 року, ОСОБА_1 у той же день о 00 год. 01 хв. керував "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вулиці Преображенській, 4 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Проте останній від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

За умовами частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що станом на дату вчинення ДТП винна у її скоєнні особа - ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечувалась відповідачем у відзиві на позовну заяву.

З аналізу змісту частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року в справі № 914/820/17.

Зі змісту наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" від 11.02.2019 року № 4-к вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято на посаду завідувача складу з 12.02.2019 року з оплатою праці згідно з штатним розписом. Докази переведення третьої особи з вказаної посади матеріали справи не містять.

Разом із тим, посадовою інструкцією завідувача складом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд", затвердженою наказом директора відповідача від 01.10.2018 року № 25, не передбачено прав та/або обов`язків завідувача складом щодо керування належними відповідачу транспортними засобами, зокрема, автомобілем "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також не встановлено відповідних правових підстав та повноважень ОСОБА_1 на володіння та користування будь-якими транспортними засобами його роботодавця.

Крім того, зі змісту наданих відповідачем Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "Торговий двір "ААС Трейд", затверджених протоколом зборів трудового колективу відповідача від 21.09.2012 року № 1 (з якими ознайомлено ОСОБА_1 ), вбачається, що для працівників на підприємстві відповідача встановлюється наступний режим роботи: початок роботи - 09:00 год.; перерва - 13.00-14:00 год.; закінчення роботи - 18:00 год. Передсвятковий робочий день скорочується на 1 годину. Вихідні дні - субота, неділя.

З огляду на зміст наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18.07.2019 року та постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 26.09.2019 року в справі № 760/21267/19 (провадження № 3/760/6433/19), де вказано про настання ДТП між 00:00 год. та 01:00 год. ночі, суд дійшов висновку про те, що означена ДТП сталася поза встановленим відповідачем графіком, оскільки нічний час доби для працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" не є робочим. Водночас докази, які свідчать про виконання завідувачем складом відповідача у період між 00:00 год. та 01:00 год. 17.07.2019 року, зокрема, за дорученням роботодавця, невідкладних дій виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, у матеріалах справи відсутні.

Більше того, при дослідженні матеріалів справи судом також встановлено, що 18.07.2019 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві із заявою вих. № 16 про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомив про те, що 16.07.2019 року близько 23:00 год. ОСОБА_1 , який працює на посаді завідувача складу відповідача, без відома керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" та без відповідних на те повноважень чи доручень взяв ключі від належного відповідачу автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , сів до його салону та вирушив у невідомому напрямку, після чого 17.07.2019 року близько 00:15 год. здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем "Subaru Forester", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.08.2019 року ОСОБА_1 у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України було повідомлено про підозру в незаконному заволодінні транспортним засобом "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.11.2019 року в справі № 760/27091/19 (кримінальне провадження № 1-кп/760/2355/19) ОСОБА_1 передано на поруки трудовому колективу ТОВ "Торговий двір "ААС Трейд", звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, а кримінальне провадження відносно нього, внесене до ЄРДР 19.08.2019 року за № 0008274 - закрито.

Судом враховано положення частини 8 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за якими обставини, встановлені ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

У той же час вказані в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 25.11.2019 року в справі № 760/27091/19 (кримінальне провадження № 1-кп/760/2355/19) обставини підтверджуються, зокрема, наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд", в яких третя особа визнала факт незаконного заволодіння вищенаведеним транспортним засобом 16.07.2019 року після 23:00 год. без відома та дозволу відповідача як власника автомобіля "Ford Transit", визнала вину в скоєнні ДТП та зобов`язалася самостійно та у повному обсязі відшкодувати всі витрати, пов`язані з настанням цієї ДТП.

Разом із тим, як позивачем, так і третьою особою під час розгляду цієї справи у встановленому законом порядку не було спростовано факту та не надано заперечень стосовно незаконного заволодіння ОСОБА_1 належним відповідачу автомобілем "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 безпосередньо перед скоєнням спірної ДТП.

Суд також зазначає, що за умовами частини 4 статті 1187 Цивільного кодексу України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Проте матеріали справи не містять жодних доказів наявності у діях відповідача як власника (володільця) автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 , недбалості, яка сприяла неправомірному заволодінню третьою особою вказаним транспортним засобом.

Враховуючи те, що на момент скоєння ДТП винна у її вчиненні особа - ОСОБА_1 безпосередньо не виконував своїх трудових (службових) обов`язків перед відповідачем, зважаючи на те, що керування автомобілем "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_2 не було зумовлене, зокрема, посадовою інструкцією третьої особи та не відносилося до її повноважень, беручи до уваги незаконне заволодіння третьою особою наведеним транспортним засобом без відома та дозволу відповідача як його власника, а також за відсутності доказів сприяння відповідача такому заволодінню, суд дійшов висновку про безпідставність вимог Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" як до власника вищевказаного джерела підвищеної небезпеки.

Суд також зауважує, що за приписами частини 3 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача компенсації останньому не підлягають та залишаються за Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія".

Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у відзиві на позовну заяву, орієнтовний розмір витрат відповідача на правову допомогу в даній справі склав 5 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подано, зокрема, копію укладеного 14.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЛЕКС-ЮЕЙ" (Об`єднання) договору про надання правничої допомоги № 14/05-21.

За умовами розділу 1 цього договору Об`єднання за даним договором зобов`язується надати клієнту правничу допомогу по захисту прав та інтересів клієнта при розгляді справи № 910/6711/21 в господарському суді міста Києва за позовом ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" до ТОВ "Торговий двір "ААС Трейд" про стягнення 51 847,97 грн.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору вартість послуг Об`єднання (гонорар) за згодою сторін визначається відповідно до додатку про вартість наданих послуг.

Судом встановлено, що у відповідному додатку до наведеної угоди її сторони погодили вартість юридичних послуг Об`єднання.

З поданих відповідачем детального розрахунку понесених витрат по справі № 910/6711/21 та акта приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2021 року № 19/05-21 до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2021 року № 14/05-21 вбачається, що Адвокатське об`єднання "ЛЕКС-ЮЕЙ" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд", а відповідач - прийняв послуги правничої допомоги по захисту його прав та інтересів при розгляді справи № 910/6711/21.

Судом встановлено, що у наведених документах викладено детальний опис наданих Об`єднанням послуг, вказано про витрачений останнім час та вартість таких послуг. Так, відповідно до зазначеного детального розрахунку та акту Адвокатське об`єднання "ЛЕКС-ЮЕЙ" надало відповідачу усні консультації загальною тривалістю 2 години загальною вартістю 1 000,00 грн., надало послуги з правового аналізу судової практики щодо аналогічних спорів загальною тривалістю 2 години загальною вартістю 1 000,00 грн., аналізу господарських, статутних, процесуальних документів та надання роз`яснення щодо їх виконання, оскарження загальною тривалістю 2 години загальною вартістю 1 000,00 грн., а також складання проектів процесуальних документів, відзиву по справі № 910/6711/21 загальною тривалістю 2 години загальною вартістю 2 000,00 грн.

Згідно, зокрема, з наведеним актом від 19.05.2021 року № 19/05-21, загальна вартість вищевказаних послуг, наданих Адвокатським об`єднанням "ЛЕКС-ЮЕЙ" відповідачу, склала 5 000,00 грн.

Слід також зазначити, що на підтвердження фактичної сплати вищенаведених коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" до матеріалів справи долучено копію відповідного платіжного доручення від 19.05.2021 року № 893 на суму 5 000,00 грн.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених відповідачем, у зв`язку із розглядом справи № 910/6711/21, в порядку частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, позивачем надано не було.

У той же час із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. є підтвердженими.

Відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи).

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.

З огляду на те, що позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, зважаючи на те, що фактично понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. є підтвердженими, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" у даній справі, суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених відповідачем витрат у розмірі 5 000,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий двір "ААС Трейд" (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 66; ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.07.2021 року.

Суддя В.С. Ломака