ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2021 р. Cправа № 902/443/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД", м.Харків

до Виконавчого комітету Хмільницької міської ради, м.Хмільник Вінницької області

про стягнення 12615,76 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

28.04.2021 на електронну адресу Господарського суду Вінницької області надійшла, скріплена електронним цифровим підписом, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУП ЛТД" про стягнення з Виконавчого комітету Хмільницької міської ради 12615,76 грн заборгованості, а саме: 11 824,00 грн - основного боргу; 383,87 грн - пені; 321,26 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, та 86,00 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині проведення розрахунків за отриманий природний газ згідно договору поставки №17-349/19/46 від 27.02.2020.

Ухвалою суду від 05.05.2021 дану позовну заяву залишено без руху, із зазначенням її недоліків, способу та строку їх усунення.

На виконання вимог зазначеного судового рішення на адресу суду надійшла заява представника позивача №17-349/1 від 11.05.2021 з додатком про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.05.2021 відкрито провадження у справі №902/443/21; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 17.06.2021 року на 10:00 год.

25.05.2021 до суд надійшла заява відповідача №1178/01-19 від 19.05.2021 про визнання позовних вимог.

У вказаній заяві відповідач визнає позовні вимоги позивача та просить суд, стягнення судового збору здійснити з урахуванням ст. 130 ГПК України.

Також відповідач не заперечує щодо покладення на нього витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

У вказаній заяві відповідач просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Виконавчого комітету Хмільницької міської ради.

07.06.2021 на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2021 позивачем подано до суду докази надсилання на адресу відповідача та отримання останнім акту прийому-передачі газу №1039.

Крім того, 07.06.2021 на електронну адресу суду надійшла, скріплена електронним цифровим підписом представника позивача адвоката Макарова С.О., відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що оскільки відповідач не заперечує фактичних обставин справи, а саме факт поставки та споживання природного газу та визнає позовні вимоги, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розгляд справи просить здійснювати за відсутності представників сторін.

На визначену судом дату (17.06.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - ухвалою від 18.05.2021.

При цьому суд враховує клопотання позивача, викладене у відповіді на відзив на позовну заяву та клопотання відповідача, викладене у заяві №1778/01-19 від 19.05.2021 про визнання позову про розгляд справи без участі представників сторін.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

В судовому засіданні 17.06.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27.02.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУП ЛТД" (Постачальник) та Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області (Споживач) укладено Договір на закупівлю природного газу №17-394/1946 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та Порядку, що визначені Договором (код ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо).

Відповідно до п.4.2. Договору розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

У січні 2021 року позивач поставив відповідачу природній газ обсягом - 5,07702 тис.м.куб. на загальну суму 41826,13 грн з ПДВ, що підтверджується актами приймання-передачі та Витягом з інформаційної платформи Оператора ГТС.

Проте, відповідач на підставі акту №604 від 23.02.2021, відповідно до платіжного доручення №209 від 25.02.2021, сплатив лише частину грошових коштів за поставлені 3,638339 тис.м.куб. природного газу у сумі 30009,00 грн.

Відповідно до п.2.9.4 Договору у випадку відмови від підписання акту приймання -передачі газу Споживачем обсяг спожитого газу вважається поставленим і прийнятим Споживачем на підставі документів, що підтверджують передачу та транспортування визначених об`ємів природного газу від постачальника до споживача, які складаються газотранспортними підприємствами, у тому числі відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС. Споживач у такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Споживачем акт приймання-передачі №1039 на суму 11824,63 грн за поставлений природний газ обсягом 1,433151 тис.м.куб. не підписано, звернень до суду з приводу спожитих обсягів не було.

Матеріали справи містять докази отримання відповідачем акту №1039 (а.с.66, том 1).

Таким чином, відповідач мав здійснити оплату за спожиті обсяги природного газу у січні 2021 до 10 лютого 2021 року.

Факт постачання природного газу підтверджується Актом приймання-передачі №1039 та витягом з інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз".

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на закупівлю природного газу №17-394/1946 від 27.02.2020 року, щодо своєчасної оплати поставленого природного газу слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 11 824,00 грн - основного боргу; 383,87 грн - пені за період з 11.02.2021 по 11.05.2021; 321,26 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період лютий - квітень 2021 та 86,00 грн - 3% річних за період з 11.02.2021 по 11.05.2021.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Договору між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору купівлі-продажу.

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.4.2. Договору сторони погодили, що оплата за природний газ Споживачем здійснюється виключно за рахунок бюджетних коштів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 383,87 грн - пені за період з 11.02.2021 по 11.05.2021; 321,26 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період лютий - квітень 2021, та 86,00 грн - 3% річних за період з 11.02.2021 по 11.05.2021.

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення боржника по сплаті отриманого природного газу суд вважає, що вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 86,00 грн та інфляційних втрат в сумі 321,26 грн є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п.6.2.1. Договору №17-394/19 на закупівлю природного газу від 27.02.2020 у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Отже, суд вважає правомірними вимоги позивача про нарахування пені.

Cуд враховує, що відповідачем подано заяву про визнання позову №1178/01-19 від 19.05.2021 (вхідний номер канцелярії суду 01-34/4748/21 від 25.05.2021).

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що подана заява про визнання позову підписана міським головою м.Хмільник - Юрчишиним М.В. у якого наявні відповідні повноваження в силу посадового становища.

Згідно з частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши повноваження представника відповідача на вчинення зазначеної дії, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову, та визнає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" також передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому позивачем не подано клопотання про повернення з Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору (1135,00 грн), тому при прийнятті рішення у справі питання повернення вказаної суми судового збору судом не вирішується, що не позбавляє права останнього заявити дане клопотання після прийняття судового рішення у порядку визначеному ст.7 Законом України "Про судовий збір".

Таким чином, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 1135,00 грн (50%).

Щодо заявлених до стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як слідує з матеріалів справи, 09.01.2020 між ТОВ "СЕРВІС ГРУП ЛТД" (Клієнт) та Макаровим Сергієм Олександровичем (Адвокат), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000476 від 21 вересня 2018 укладено договір про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги.

Згідно з пунктом 1.1 договору Адвокат в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати Клієнту юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у судах першої та апеляційної інстанції, Верховному суді, Європейському суді з прав людини, органах прокуратури, органах та з особами, які здійснюють примусове виконання рішень, з питання стягнення простроченої заборгованості за поставлений природний газ та електричну енергію.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що за надані послуги Клієнт зобов`язується сплатити Виконавцю гонорар у розмірі встановленому у Додатку №1 до вказаного договору, який є невід`ємною частиною договору. Сторони домовились, що розцінки (тарифи) гонорару встановлені за рекомендованими цінами Ради адвокатів Харківської області, визначених у рішенні №17 від 21.03.2018.

Згідно з п.2.3. Договору оплата гонорару здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі узгодженого акту приймання-передачі послуг.

Пунктом 3.4.1. Договору передбачено обов`язок Клієнта своєчасно провести оплату послуг на умовах передбачених даним договором.

Сторони дійшли згоди, що формою отримання Виконавцем винагороди за надані послуги Клієнту є Гонорар, тобто передбачена даним договором винагорода за виконані Виконавцем дії по наданню правової допомоги (п.4.1 Договору).

Гонорар не включає кошти, що вносяться Клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору (судовий збір, поштові витрати, витрати на відрядження тощо).

Надання адвокатом позивачу послуг з правової (адвокатської) допомоги за Договором №20/1 від 09.01.2020 на суму 4000 грн підтверджується Актом приймання-передавання послуг від 12.04.2021 (а.с. 49, том 1).

Факт проведення позивачем розрахунку за надані послуги підтверджується дублікатом квитанції № від 12.04.2021 на суму 4000 грн.

Також матеріали справи містять копії Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЧН №000476 від 17.08.2018 на ім`я Макарова Сергія Олександровича, ордеру серії СВ №1004716 від 09.01.2020 на представництво Макаровим Сергієм Олександровичем ТОВ "СЕРВІС ГРУП ЛТД".

Як вбачається з матеріалів справи позовну заяву №17-349 від 27.04.2021 у даній справі від імені товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУП ЛТД" підписано представником - адвокатом Макаровим С.О.

Суд враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Окрім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено позицію, що розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено, що слідує зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Натомість в заяві про визнання позову (а.с. 61-62, том 1) зазначено, що відповідач не заперечує щодо покладення на нього витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Так, матеріалами справи підтверджується реальний обсяг наданої адвокатом правової допомоги на суму 4000 грн.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи та відповідач не заперечує щодо їх стягнення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат в сумі 4000,00 грн на Виконавчий комітет Хмільницької міської ради в силу приписів ст. 129 ГПК України, оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Хмільницької міської ради (вул.Столярчука,10, м.Хмільник, Вінницька обл., 22000, код юридичної особи 34422134) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (вул.Цілиноградська, 58А, м.Харків, Харківська область, 61202, код юридичної особи 38772399) 11824,00 грн - основного боргу, 86,00 грн - 3% річних, 383,87 грн - пені, 321,26 грн - втрати від інфляції, 1135,00 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 4000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також додатково на наступні електронні адреси: позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2), представника позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Цілиноградська, 58А, м.Харків, Харківська область, 61202)

3 - відповідачу (вул.Столярчука,10, м.Хмільник, Вінницька обл., 22000)