ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/320/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Панченко Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/320/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" (65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 10 А, , електронна пошта: )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 549 890 грн.

за участю представників:

від позивача: Боголюбська А.М. ордер серія ОД №699913 від 26.03.2021р.;

від відповідача: Шкрібляк М.І. ордер серія ОД №634110 від 19.02.2021р.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Оніщенко В.А. коштів у розмірі 549 890 грн. та судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу в орієнтовному розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на одержанні відповідачем грошових коштів позивача без достатньої правової підстави.

15.02.2021р. господарським судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.03.2021р. із викликом учасників справи у підготовче засідання.

11.03.2021р. за вх.№6780/21 до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву. Також 11.03.2021р. за вх.№6782/21 господарським судом одержано заяву про поновлення строку на подання відзиву, в якій відповідач просить суд поновити пропущений строк для подання відзиву, який подається у справі №916/320/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" до Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича про стягнення коштів у розмірі 549 890 грн.

У підготовчому засіданні 15.03.2021р., за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено усне клопотання представника позивача та відкладено підготовче засідання на 29.03.2021р. о 15:15, із викликом учасників справи у судове засідання, про що представники сторін повідомлені під розписку.

29.03.2021р. за вх.№8585/21 Господарським судом одержано відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 29.03.2021р., за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено усне клопотання представника відповідача та відкладено підготовче засідання на 14.04.2021р. о 10:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання, про що представники сторін повідомлені під розписку.

14.04.2021р. за вх.№10294/21 господарським судом одержано заперечення Фізичної особи-підприємця Оніщенко В.А.

У підготовчому засіданні 14.04.2021р., за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою залучено до справи відзив на позов за вх.№6780/21 від 11.03.2021р., відповідь на відзив за вх.№8585/21 від 29.03.2021р. та заперечення на відповідь на відзив за вх.№10294/21 від 14.04.2021р.

Окрім того, у підготовчому засіданні 14.04.2021р. судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 26.04.2021р. о 16:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання, про що представники сторін повідомлені під розписку.

У підготовчому засіданні 26.04.2021р., за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено усне клопотання представника відповідача та відкладено підготовче засідання на 12.05.2021р. о 12:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання, про що присутні представники повідомлені під розписку.

12.05.2021р. у підготовчому засіданні за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.05.2021р. о 17:30, із викликом учасників справи у судове засідання, про що представники сторін повідомлені під розписку.

У судовому засіданні 17.05.2021р., за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою оголошено перерву у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 07.06.2021р. о 15:00, із викликом учасників справи у судове засідання, про що присутні представники сторін повідомлені під розписку.

07.06.2021р. у підготовчому засіданні за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою оголошено перерву у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 16.06.2021 о 10:00, із викликом учасників справи у судове засідання, про що присутні представники сторін повідомлені під розписку.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 16.06.2021р. за участю представників сторін проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача

- між позивачем і відповідачем тривав переддоговірний процес, під час якого сторони намагалися погодити можливі умови поставки продукції, зокрема, істотні умови щодо кількості, якості та технічних характеристик продукції, строків та місця поставки.

- під час такого узгодження відповідачем засобами електронного зв`язку було надіслано рахунок на оплату 549890 грн. Вказаний рахунок було надіслано в форматі Ехе__, тобто не підписаний уповноваженою особою та не завірений печаткою відповідача, та в подальшому такий рахунок не було передано позивачу у паперовому вигляді

- позивач під час такого узгодження, не зважаючи на відсутність погоджених умов та відсутність належного рахунку фактури, при наявності вільних коштів, кількома платіжками перерахував відповідачу на його банківський рахунок суму в розмірі 549890 грн. Останній платіж був здійснений 20.11.2019р. Перераховуючи відповідачу кошти, без належних на то правових підстав, позивач все ж мав надію, що позивач і відповідач погодять істотні умови та інші умови договору. Але між сторонами так і не було підписано договору та не погоджено умови поставки.

- 29.12.2020р. позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення грошових коштів протягом 10 банківських днів з моменту отримання даної вимоги

- наразі відсутні обставини щодо укладення договору сторонами як шляхом погодження договірних умов в одному письмовому документі чи у спрощений спосіб, так і через підтвердження прийняття до виконання замовлення

- наразі відсутні обставини та відсутнє підтвердження обставин щодо прийняття позивачем продукції від відповідача, що могли б бути розтлумачені судом як конклюдентні дії позивача на встановлення та підтвердження договірних відносин

- платіжні доручення щодо перерахування котів позивачем відповідачу містять лише посилання на рахунок, який не є належним документом так як не відповідає вимогам законодавства України та крім того, після перерахування коштів не відбулося погодження договірних відносин

- Із врахуванням положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні містити такий обов`язковий реквізит як особистий підпис або інші дані, які надають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції

- відповідач вів листування з неуповноваженою на підписання договору особою, оскільки електронна адреса < ІНФОРМАЦІЯ_2 > не є офіційною адресою позивача, а є особистою електронною адресою ОСОБА_1 , тобто відповідач ґрунтує свою позицію на листуванні в неформальному варіанті з рядовим співробітником іншої юридичної особи ТОВ «Індастріал Солюшнс Груп», який не є посадовою особою позивача і не лише не уповноважений підписувати договори від імені позивача, а взагалі не уповноважений погоджувати його зміст та приймати рішення щодо їх підписання

- аналізуючи листування позивача і відповідача та відповідні норми права можна зробити наступні висновки: договір між позивачем і відповідачем повинен укладатися у письмовій формі, адже це прямо встановлено законом положеннями ст.208 ЦК України та дана ситуація не стосується виключень, передбачених ч.1 ст.206 ЦК України; договір не міг укладатися у спрощений спосіб, адже к підписанню був запропонований договір викладений як єдиний документ; запропонований к підписанню документ містить вимогу щодо підписання його сторонами та у письмовому вигляді

- посилання відповідача на умови неукладеного договору є недоречними

- відповідач хибно зазначає, що позивач вчиняв дії, які свідчать про укладання договору, оскільки наразі відсутні обставини та відсутнє підтвердження обставин щодо прийняття позивачем продукції від відповідача, що могло б бути розтлумачено судом як конклюдентні дії позивача спрямовані на встановлення та підтвердження договірних відносин

- відповідачем не виконано свого обов`язку по доказуванню, оскільки скріншоти з засобів електронного зв`язку свідчать про перемовини з неуповноваженою особою не несуть за собою жодних правових наслідків, тим паче укладання договору; поставка позивачу продукції відповідачем, останнім не доведена; доказів щодо взаємовідносин позивача із генпідрядником та якихось претензій відповідачем не надано.

Стислий виклад позиції відповідача

- відповідач стверджує, що між сторонами виникли договірні відносини на підставі договору поставки, який був укладений між сторонами шляхом взаємного обміну електронними листами та вчинення дій, які свідчать про його укладення;

- на виконання досягнутих домовленостей 17.09.2019р. на умовах попередньої оплати товару позивачем було сплачено на рахунок відповідача перші 50 % ціни договору на суму 274890 грн. згідно з виставленим рахунком №12 від 09.09.2019р. В наступному відбувалася фактична поставка товару окремими партіями, які були прийняті позивачем у відповідача на власному складі, у зв`язку із чим у відповідності з узгодженим порядком розрахунків позивач сплатив відповідачу інші 50% ціни договору окремими частинами;

- кожна із сторін у 2019р. одна перед одною повністю виконали свої зобов`язання за цим договором: відповідач поставив товар, а позивач - прийняв весь товар та оплатив його договірну вартість;

- претензії почалися у другій половині 2020р. в ході реконструкції площі Соборної в Центральному районі міста Миколаєва для покриття якої згідно з планувальним рішенням використовувалася придбана позивачем у відповідача світлодіодна тротуарна декоративна а плитка, оскілки внаслідок невірних дій та рішень залучених субпідрядників укладену ними плитку було пошкоджено, в чому генеральний підрядник звинуватив позивача та відмовився з ним розрахувалися;

- згідно з ч.8 ст.181 ГК Кодексу України якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України. Оплата згідно виставленого відповідачем рахунку грошових коштів в загальному розмірі 549890 грн. здійснена позивачем на виконання договірних зобов`язань. Тим самим підтверджується схвалення позивачем своїми діями укладання спірного договору поставки, здійснення зі своєї сторони його повного виконання. Тим більш, що саме цей рахунок можна розцінювати також як пропозицію відповідача позивачу укласти договір;

- застосуванню в даному випадку підлягають висновки, викладені у постановах Верховного суду від 22.03.2021р. у справі №760/18229/15-ц, від 25.06.2018р. у справі №909/269/17, від 24.02.2021р. у справі №912/2601/19, від 14.01.2021р. у справі №922/2216/19;

- у діях позивача, якими більше як рік тому було вчинено останній із 6 платежів на підставі рахунку відповідача, а потім були використані як підстава для звернення до суду з позовом про їх стягнення з відповідача як безпідставно набуті кошти прослідковується суперечлива поведінка, яка не відповідає принципу добросовісності та доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки)

- щодо листування відповідача з неуповноваженою на підписання договору особою - Антрієм Стрюковим, який є рядовим співробітником іншої юридичної особи - ТОВ «Індастріал Солюшнс Груп», слід зазначити, що єдиним засновником останнього є ОСОБА_2 , який одночасно виступає єдиним засновником та директором відповідача - ТОВ «Комунікаційні інженерні мережі»;

- відповідач не одержував вимогу позивача про повернення коштів, про що свідчить Трекінг відстеження із сайту Укрпошта за номером відправлення 602.

Обставини встановлені судом

04.09.2019р. з електронної адреси <ІНФОРМАЦІЯ_1> на електронну адресу Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> відповідач надіслав витяг з реєстру платників єдиного податку та свідоцтво про державну реєстрацію Фізичної особи - підприємця.

05.09.2019р. з електронної адреси Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> на електронну адресу відповідача <ІНФОРМАЦІЯ_1> надійшов лист із ТЗ на плитку та запропонованим на узгодження договором.

Умовами цього договору від 05.09.2019р. б/н встановлено, що ТОВ «Комунікаційні та інженерні мережі» в особі директора Сміщенко В.А. (Покупець) і ФОП Оніщенко В.А. (Постачальник) укладають даний договір предметом якого є зобов`язання Постачальника поставляти на умовах цього договору товар, та зобов`язання Покупця прийняти та оплатити цей товар (п.2.1.).

Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця обладнання власного виробництва окремо чи вартості комплекту в асортименті, в кількості та по звичайній ринковій ціні згідно рахунку на оплату /Специфікації , що є невід`ємною частиною договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплати його в порядку та на умовах визначених цим договором (п.1.2.)

Умови оплати на кожну партію товару (попередня/після оплата/частковий авансовий платіж) вказуються у відповідній Специфікації (п.3.2.)

Платежі за даним договором здійснюються на підставі рахунків, що виставляються Постачальником. Рахунки Постачальника підлягають оплаті протягом 3-х банківських днів з моменту їх направлення Покупцю факсимільним, електронним, почтовим зв`язком відповідно до контактних даних вказаних в п.11. даного договору (п.3.4.)

У п.11 договору зазначено юридичну та поштову адресу ТОВ «Комунікаційні та інженерні мережі», тел./факс та р/рахунки.

У Специфікації №1 до договору визначено найменування товару, який Постачальник зобов`язується поставити: Smart led брухківка, одиниця виміру: штука, кількість: 1428 штук, ціна за одиницю без ПДВ: 390 грн., сума без ПДВ: 556920 грн.

Також встановлено порядок розрахунків: попередня оплата 50%, що становить 278 460 грн. від загальної вартості специфікації №1 сплачується Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 банківських днів з моменту узгодження та підписання сторонами цієї Специфікації; остаточний розрахунок у розмірі 50% що становить 278 460 грн. від загальної вартості кожної партії Специфікації №1, сплачується Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 днів з моменту приймання товару Покупцем на складі Покупця згідно п.4.6. договору.

Строк поставки 21 календарний день з моменту винесення постанови.

09.09.2019р. відповідач надіслав на електронну адресу Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> запропонований позивачем на узгодження договір, із заповненням п.11 договору та Специфікації щодо адреси та реквізитів відповідача, та в той же день 09.09.2019р. надіслав на електронну адресу Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> рахунок на оплату №12 від 09.09.2019р. Smart led брухківка у кількості 1428 шт. за ціною 385 грн. на суму 549 780 грн.

Також 09.09.2019р. на електронну адресу відповідача <ІНФОРМАЦІЯ_1> з електронної адреси Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> надійшов лист, в якому повідомлено про незначну доробку специфікації на вимогу керівництва, з проханням розглянути і відкоригувати у разі необхідності. У вкладенні цього листа містився договір №05092019-1 від 05.09.2019р. та Специфікація №1 від 05.09.2019р. до договору поставки №05092019-1 від 05.09.2019р., з корегуваннями щодо ціни за одиницю товару без ПДВ в розмірі 385 грн. та сумою без ПДВ 549 780 грн. та умовами щодо технічної характеристики Smart led брухківки.

В свою чергу відповідач 09.09.2019р. надіслав на електронну адресу Andrey Stryukov <ІНФОРМАЦІЯ_2> лист з повідомленням про погодження.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач перерахував відповідачу 549 890 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

17.09.2019р. №2110 на суму 274 890 грн.

17.10.2019р. №2335 на суму 60 000 грн.

31.10.2019р. №2467 на суму 35 000 грн.

04.11.2019р. №2482 на суму 60 000 грн.

06.11.2019р. №2500 на суму 60 000 грн.

20.11.2019р. №2625 на суму 60 000 грн.

В графі призначення платежу вказаних платіжних дорученнях зазначено, що підставою перерахування грошових коштів є: оплата рах. №12 від 09.09.2019р. без ПДВ.

29.12.2020р. позивач надіслав відповідачу лист за вих.№28/12 від 28.12.2020р., якому заявив вимогу протягом 10 днів банківських днів з моменту отримання даної вимоги повернути позивачу грошові кошти в розмірі 549890 грн.

Вказаний лист, який надісланий позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , не був вручений відповідачу, про що свідчить трекінг відстеження почтового відправлення із сайту Укрпошти за №602.

Висновки суду

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво -чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. (частина четверта цієї ж статті).

Отже, відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Порядок і спосіб укладення договорів встановлено як вимогами ГК України, так і вимогами ЦК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Ч.ч.2-7 ст.181 ГК України встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно з вимогами ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як вище встановлено господарським судом, проект договору відповідачу було надіслано саме позивачем. Тобто, саме позивачем зроблено пропозицію укласти договір (оферта). В свою чергу відповідачем погоджено умови договору та повернуто його відповідачу, з одночасним виставленням рахунку на оплату товару (акцепт). Разом з тим, позивачем оплачений рахунок відповідача. Проте, в подальшому договір сторонами підписано не було.

Згідно з п.1 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

У ст.208 ЦК України, яка містить вимоги щодо письмової форми правочину, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його змість зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, виходячи з того, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію, господарський суд вважає, що між сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а тому такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Більш того, дії позивача щодо оплати виставленого відповідачем рахунку не визнаються господарським судом конклюдентними діями, які свідчать про укладання договору, оскільки в силу вимог ч.2 ст.642 ЦК такі конклюдентні дії вчиняються стороною саме у відповідь на пропозицію укласти договір. В даному випадку позивач є стороною, яка зробила пропозицію укласти договір, а відповідач стороною, яка надає відповідь на пропозицію. Тобто, саме відповідач має надати до суду докази, які засвідчують його бажання укласти договір та надають можливість суду встановити обставини укладення між сторонами договору шляхом вчинення відповідних конклюдентних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, жодних доказів в підтвердження своїх посилань на те, що відповідачем здійснювалися дії щодо поставки товару позивачу, відповідач до суду не надав.

В свою чергу перерахування позивачем грошових коштів відповідачу частинами також не доводить посилань відповідача на поставку товару позивачу партіями.

Посилання відповідача на використання позивачем поставленого відповідачем товару у місті Миколаєві також не підтверджується відповідними доказами.

Згідно з ч.8 ст. 181 ГК України якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Отже, в даному випадку, позивач, яким здійснені дії, спрямовані на виконання неукладеного договору, може захистити свої права, застосувавши положення глави 83 ЦК України, в якій наведені норми щодо правового регулювання набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Так, за змістом положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

З огляду на вищевикладене, а також виходячи з того, що встановлені обставини свідчать про те, що позивачем сплачені відповідачу грошові кошти без достатньої правової підстави, зокрема укладеного між сторонами договору, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 549 890 грн.

Посилання відповідача на те, що листування сторін та виставлення відповідачем рахунку на оплату товару свідчить про укладення між сторонами договору у спрощений спосіб, господарський суд до уваги не приймає, оскільки спростовуються листуванням сторін, яке надано до суду самим відповідачем, та згідно з яким відповідачу було запропоновано укласти договір шляхом надіслання на його електронну адресу саме проекту договору, а не листа.

Посилання відповідача на те, що виставлення відповідачем рахунку на оплату товару та оплата цього рахунку позивачем само по собі свідчить про укладення між сторонами договору у спрощений спосіб також не приймаються до уваги господарським судом, з огляду на листування сторін, яке надано до суду самим відповідачем, та згідно з яким рахунок на оплату був виставлений відповідачем позивачу під час погодження сторонами умов договору. В подальшому згоди між сторонами щодо умов договору досягнуто не було та відповідний договір ані позивачем, ані відповідачем підписано не було.

Посилання відповідача на укладення між сторонами договору в усній формі не приймаються до уваги господарським судом, адже вимогами ч.1 ст.206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. В свою чергу відповідач не надав до суду доказів, які свідчить про виконання саме ним правочину щодо поставки товару позивачу.

Окрім того, господарський суд зазначає, що визнання представником позивача у судовому засіданні обставин надсилання проекту договору відповідачу уповноваженою на те особою Андрієм Стрюковим, не свідчить про укладення між сторонами відповідного договору.

Щодо посилань відповідача на правову позицію, викладену у Постановах Верховного Суду, господарський суд виходить з наступного.

Так, у справі 909/269/17 за позовом ТОВ "Енерджи Груп" про стягнення з ТОВ "Декма ЛТД" безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 300000,00 грн. У зв`язку із тим, що позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в загальній сумі 300 000,00 грн. за будівельно-монтажні роботи згідно додаткової угоди № 1 від 20.05.2014 до договору №18/05 від 10.05.2011, яка, за твердженням позивача, підписана не була, апеляційним судом встановлені обставин справи, зокрема існування між сторонами у цій справі договірних відносин, проведення позивачем розрахунків саме за додатковою угодою №1 від 20.05.2014 до договору №18/05 від 10.05.2011, а також за відсутності доказів того, що вказана додаткова угода була визнана недійсною або розірваною чи зобов`язання за нею припинились з інших підстав.

У справі №912/2601/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до КП "Теплоенергетик" про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів та стягнення 16 544 285,04 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 2 475,748 тис. куб. метрів, судами встановлено, що планові обсяги постачання/транспортування природного газу для відповідача були визначені сторонами в договорах з АТ "НАК "Нафтогаз України" і перевищення таких обсягів не було допущено, що не заперечується сторонами, у зв`язку з чим дійшли висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач здійснював відбір природного газу позивача за відсутності на це правових підстав.

У справі №922/2216/18 за зустрічним позовом ТОВ «Птахокомплекс «Слобожанщина Агро» до ТОВ «ВС Строймастер» про стягнення 560 706,49 грн. безпідставно набутих коштів та 247 794,74 грн. пені висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення зустрічного позову мотивовані, зокрема, тим, що укладений сторонами Договір був розірваний ТОВ «Птахокомплекс «Слобожанщина Агро» в односторонньому порядку, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 1212 ЦК України, а переплата ТОВ «Птахокомплекс «Слобожанщина Агро» за Договором на суму 560 706,49 грн. (на яку роботи не були виконані) повинна бути повернута останньому, як безпідставно набуте майно. Також з ТОВ «ВС Строймастер» на користь ТОВ «Птахокомплекс «Слобожанщина Агро» підлягає стягненню 247 794,74 грн. пені, яка нарахована на підставі пункту 7.3 Договору за порушення термінів виконання виконавцем зобов`язань за Договором.

Тобто фактичні обставини, які встановлені у судових рішення по вищезазначеним справам, не є подібними з обставинами, що встановлені господарським судом у даній справі, та які свідчать про те, що оплата виставленого відповідачем рахунку здійснена позивачем під час вирішення між сторонами питання про укладення відповідного договору поставки товару, який в подальшому між сторонами укладено не було. Більш того, доказів поставки товару позивачу відповідачем до суду не надано.

Водночас у справі №760/18229/15-ц за позовом ТОВ «Бебко-Авто» до Особа 1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 282 000 грн. судами встановлено, що сторони не надали жодних доказів на підтвердження існування та виконання договірного зобов`язання, тому між ними виник спір щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, у зв`язку з чим на спірні правовідносини поширюється положення статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Посилання відповідача необхідність застосування в даному випадку доктрини заборони суперечливої поведінки не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено обставин, які свідчать про суперечливу поведінку позивача.

Щодо розподілу судових витрат, розмір яких відповідно до попереднього розрахунку позивача становить 28248,36 грн., в т.ч. 8248,36 грн. сплачений судовий збір та 20 000 грн. витрати позивача на професійну правничу допомогу, господарський суд виходить з наступного.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору.

Щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, то відповідно до заяви останнього, документи, що підтверджують витрати будуть надані на протязі п`яти днів після винесення рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" до Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича про стягнення 549 890 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" (65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 10 А, , електронна пошта: ) кошти у розмірі 549 890 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 248 (вісім тисяч двісті сорок вісім) грн. 36 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 29 червня 2021 р.

Суддя Г.Є. Смелянець