ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/2151/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 22.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 15.04.2021

про забезпечення позову

у справі №910/2151/21 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро"

про стягнення 5355504,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 5355504,00 грн., що знаходяться на будь-яких банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро", що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Судове рішення обґрунтоване тим, що наведені позивачем обставини дають підстави вважати, що активи відповідача з кожним днем зменшуються, тоді як відповідач жодним чином не виявляє зацікавленості у швидкому та всебічному вирішенні даного спору, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких, у випадку задоволення позову, буде утрудненим або неможливим; за висновками суду, застосування заходів забезпечення, про які просить позивач, є достатньо необхідним; задля ефективного захисту прав позивача у випадку задоволення позовних вимог, а також з огляду на необхідність забезпечення можливості реального виконання судового рішення у даній справі, доцільним та необхідним буде вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. При цьому суд врахував, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти у сумі 5355504,00 грн, які знаходяться на рахунках відповідача, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості інтересів сторін; такий захід безпосередньо пов`язаний з предметом спору і є співмірним із заявленими позивачем вимогами, що дозволить уникнути в майбутньому ситуації, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 15.04.2021 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про забезпечення позову відмовити.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження судом фактичних обставин справи щодо необхідності вжиття відповідних заходів. При цьому скаржник стверджує про те, що позивачем не було надано суду обґрунтованих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити саме виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Той факт, що у відповідача зменшилась кількість земельних ділянок, що перебуває в його користуванні на умовах оренди жодним чином не підтверджує необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач самостійно здійснює від свого імені та на свій ризик господарську діяльність на постійній основі (основним видом економічної діяльності товариства є розведення свиней); крім того, дана обставина не може достовірно свідчити, що відповідач в подальшому буде ухилятися від виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог. Відповідач вважає, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача місцевий господарський суд не дотримався розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявлених у позовній заяві штрафних санкцій. На думку відповідача, зазначені позивачем у заяві обставини є його припущеннями та не свідчать про неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позову у даній справі без застосування відповідних заходів забезпечення позову; посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у даній справі без подання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення судом відповідної заяви.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 про забезпечення позову у справі №910/2151/21; призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування ухвали суду є безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому позивач зазначає, що судом першої інстанції правомірно, співмірно та вмотивовано було застосовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів в сумі 5355504,00 грн., що знаходяться на будь-яких банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро", що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідач наголошував, що основним видом економічної діяльності товариства є розведення свиней, другорядними видами економічної діяльності відповідача є вирощування зернових культур, допоміжна діяльність у рослинництві, виробництво готових кормів для тварин, оптова торгівля живими тваринами тощо; той факт, що у відповідача зменшилась кількість земельних ділянок, що перебуває в його користуванні на умовах оренди жодним чином не підтверджує необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач, як окремо взятий елемент, самостійно здійснює від свого імені і на свій ризик господарську діяльність на постійній основі, що дає йому право вільно як укладати договори оренди землі, так і вільно припиняти їх; припинення відповідачем права користування земельними ділянками на умовах оренди згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з підстав передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі» відбувається з 2018 року, тобто ще задовго до виникнення спору між позивачем та відповідачем, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 2018, 2019, 2020 років, які додано до відповіді на відзив.

В судове засідання апеляційної інстанції 22.06.2021 представник відповідача не з`явився.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення сторонам.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/2151/21, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" про стягнення штрафних санкцій за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 07.07.2020, у розмірі 5355504,00 грн, з яких: 829584,00 грн. - пеня, 1487640,00 грн. - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 2975280,00 грн. - 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно з п.6.2.1. договору.

13.04.2021 від позивач надійшла заява про забезпечення позову, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" просило накласти арешт на грошові кошти в межах суми 5355504,00 грн, що знаходяться на будь-яких виявлених рахунках відповідача.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що станом на 11.01.2021 відповідач мав у користуванні 486,54 га землі сільськогосподарського призначення на 280 земельних ділянках. Натомість, відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.04.2021 за відповідачем зареєстровано вже 91 земельну ділянку загальною площею 167,10 га (вказана інформація також наявна у відкритих інформаційний джерелах та не спростована відповідачем). Наведені обставини, за твердженням позивача, свідчать про факти відчуження відповідачем права користування земельними ділянками площею 319 га. При цьому, позивач зазначає, що оскільки основним видом діяльності відповідача є вирощування зернових культур, то право користування земельними ділянками є основним активом, який використовується для вирощування врожаю і здійснення господарської діяльності. Окремо позивач наголошував, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову, у разі їх застосування судом, не порушуватимуть прав відповідача на підприємницьку діяльність, отримання доходів та не перешкоджатимуть останньому займатись господарською діяльністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 5355504,00 грн., що знаходяться на будь-яких банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро", що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем обставини дають підстави вважати, що активи відповідача з кожним днем зменшуються, тоді як відповідач жодним чином не виявляє зацікавленості у швидкому та всебічному вирішенні даного спору, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких, у випадку задоволення позову, буде утрудненим або неможливим; отже, за висновками суду, застосування заходів забезпечення, про які просить позивач, є достатньо необхідним; задля ефективного захисту прав позивача у випадку задоволення позовних вимог, а також з огляду на необхідність забезпечення можливості реального виконання судового рішення у даній справі, доцільним та необхідним буде вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. При цьому суд врахував, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти у сумі 5355504,00 грн, які знаходяться на рахунках відповідача, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості інтересів сторін; такий захід безпосередньо пов`язаний з предметом спору і є співмірним із заявленими позивачем вимогами, що дозволить уникнути в майбутньому ситуації, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Натомість, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

Посилання позивача на зменшення кількості земельних ділянок, що перебуває в користуванні відповідача на умовах оренди жодним чином не підтверджує необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач самостійно здійснює від свого імені і на свій ризик господарську діяльність на постійній основі, що дає йому право вільно як укладати договори оренди землі, так і вільно припиняти їх. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що припинення відповідачем права користування земельними ділянками на умовах оренди згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з підстав передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі» відбувається з 2018 року, тобто до виникнення спору між позивачем та відповідачем, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 2018, 2019, 2020 років, які додано до відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" на ухвалу Господарського міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/2151/21 підлягає задоволенню.

Розподіл сум витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 267 - 271, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/2151/21 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" про забезпечення позову.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/2151/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Повний текст судового рішення складено та підписано 29.06.2021.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир