ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021м. ДніпроСправа № 904/6075/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТА. ЛТД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 1 126 989,57 грн. за договором поставки товару № 28/10/13 від 28.10.2013 року.

Представники:

від позивача: Приходько А.А., договір про надання правової допомоги № 03/08-20 від 04.08.2020 року, адвокат;

від відповідача: Подолінська Т.В., довіреність № б/н від 18.07.2019 року, адвокат.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТА. ЛТД" заборгованість за договором поставки товару № 28/10/13 від 28.10.2013 року у розмірі 1 126 989,57 грн., з яких: основний борг у розмірі 1 001 390,40 грн., пеня - 72 825,12 грн., 3% річних - 31 987,59 грн., інфляційні втрати - 20 786,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

30.11.2020 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов лист вих. б/н про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 23.12.2020 року о 11:20 год.

23.12.2020 року електронною поштою від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про проведення підготовчого судового засідання без участі представника.

23.12.2020 року від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 22.12.2020 року про відкладення підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання 23.12.2020 року представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 21.01.2021 року о 11:20 год.

12.01.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від 11.01.2021 року.

15.01.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до відомостей з електронного майданчика відеоконференцій, зали відеоконференцій у Господарському суді Дніпропетровської області 21.01.2021 року о 11:20 год. зайняті, тому суд вбачає підстави для відмови в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2021 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

19.01.2021 року від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення вих. № б/н від 18.01.2021 року.

21.01.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про відкладення підготовчого засідання, в якому представником зазначено, що представником не було отримано відзиву на позовну заяву, а про його існування представник дізнався лише від клієнта.

У підготовче судове засідання 21.01.2021 року представник позивача не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні судом було розглянуто клопотання представника позивача вих. № б/н про відкладення підготовчого засідання, та суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.

З наведеного вбачається, що відповідач повинен надіслати копію відзиву безпосередньо учасникам справи (позивачу, третій особі), що і було ним здійснено. Також суд зазначає, що у відповідача відсутній обов`язок надсилати копію відзиву з додатками саме представникам сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 03.03.2021 року включно та підготовче судове засідання відкладено на 18.02.2021 року о 11:00 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

08.02.2021 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н.

18.02.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення вих. № б/н.

У підготовче судове засідання 18.02.2021 року представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2021 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 02.03.2021 року о 16:30 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

02.03.2021 року від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові заперечення вих. № б/н від 26.02.2021 року на відповідь на відзив та клопотання вих. № б/н від 02.03.2021 року про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

02.03.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 02.03.2021 року про відкладення підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання 02.03.2021 року представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження в межах розумного строку та підготовче судове засідання відкладено на 15.03.2021 року о 14:30 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

15.03.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про оголошення перерви в судовому засіданні для з`ясування можливості укладення мирової угоди.

У підготовче судове засідання 15.03.2021 року представник позивача не з`явився.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У відповідності до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 05.04.2021 року о 14:30 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

05.04.2021 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2021 року о 14:15 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

15.04.2021 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про збільшення розміру позовних вимог.

27.04.2021 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 27.04.2021 року з розгляду справи по суті представник позивача не з`явився.

27.04.2021 року у судовому засіданні з розгляду справи по суті судом було розглянуто клопотання представника позивача вих. № б/н про збільшення розміру позовних вимог, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення клопотання без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року клопотання представника позивача вих. № б/н про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.

Відповідно до частин 3-6 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021року судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 01.06.2021 року о 14:30 год., яке проводити в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

У призначеному судовому засіданні з розгляду справи по суті 01.06.2021 року оголошено перерву до 10.06.2021 року.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 10.06.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару № 28/10/13 від 28.10.2013 року, а саме в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Заперечення відповідача обґрунтовані наступним.

Позивач не надав суду жодних доказів настання строків оплати на суму 1 001 390.40 грн. Наприклад, в розрахунку суми 3% річних за накладною РН-000066 від 24 квітну 2019 Позивач визначає, що порушення зобов`язання (виходячи з його розрахунку) почалося ніби то 01.09.2019 по 31.12.2019, далі - з 01.01.2020 по 22.09.2020. Проте, на підставі яких положень Договору № 28/10/13 від 28.10.2013 року. норм чинного законодавства визначено, що строк оплати взагалі настав і настав саме в зазначену дату - невідомо.

Як вказує сам Позивач в Позові оплата Товару проводиться відповідно п. 4.2. Договору відповідно звіту про реалізацію на п`ятнадцяте число наступного місяця слідуючого за звітним, протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту надання звіту. В Договорі в п.4.2. положення щодо строку оплати відтворене саме в такому вигляді. Проте, жодного звіту про реалізацію Товару Позивач суду не надав.

Відповідач додав до Відзиву: електронні листі про направлення звітів про реалізацію Товару, самі звіти, і докази оплати до кожного звіту. Звіти направлялись тривалий час (з 2013 року) по електронній пошті (у спосіб, погоджений конклюдентними діями Сторін) та у формі, погодженій Сторонами.

Заявлені Позивачем суми пені (72 825,12грн.), річних (31 987,59 грн.), інфляційних (20 786,46 грн.) походять від суми боргу і підлягають задоволенню лише розрахунку простроченого боргу 6 705,60 грн.

Сума 1 001 390,40 грн., заявлена Позивачем, фактично є поточним, а не простроченим боргом, до того ж неправильно розрахована, без зазначення сум часткових платежів та повернень Товару. Згідно Довідки Позивача № 1552 від 22.12.2020 та Довідки № 1553 від 22.12.2020 сума поточного (не є тотожним простроченому) боргу складає 900 111,22 грн. До Довідки № 1552 додаються всі первинні документи, на яків в цій Довідці є посилання: платіжні доручення, накладні на повернення, розрахунки коригування. По кожній накладній виявлені розбіжності. Довідка № 1552 сформована підставі аналізу всіх наданих Позивачем накладних і бухгалтерських даних Відповідача. Окрім того, Відповідач зробив ще одну Довідку № 1153 від 22.12.2020, в якій виведена різниця між отриманим і оплаченим Товаром з самого початку роботи з Позивачем: з 14.11.2023 по 22.12.2020. Другий спосіб виведення поточного боргу привів до того ж самого результату: 900 111,22 грн.

Щодо сплати заборгованості за договором № 28/10/13 від 28.10.2013, то Відповідач дану претензію на вказану Позивачем електронну адресу не отримував, оскільки дану електронну адресу Сторони для листування не використовували.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору, встановлення факту постачання товару, встановлення факту невиконання відповідачем умов договору в частині оплати поставленого товару та правомірності вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар та нарахування штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНТА. ЛТД" (далі - Покупець, Відповідач) було укладено договір поставки товару № 28/10/13 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність Покупця лікарські препарати і медичні товари, далі іменовані "Товар", передбачені даним Договором, а Покупець зобов`язується приймати вищевказаний Товар і своєчасно оплачувати його на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, загальна ціна Договору визначається сумою всіх Товарів, отриманих за накладними, і орієнтовно складає 1 000 000,00 грн.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що поставка Товару Покупцю здійснюється окремими партіями, транспортом Постачальника, після складання заявки та узгодження її Сторонами по телефону, факсу, або в іншій формі. Після узгодження заявки, накладні, що містять інформацію про серії товару і терміни його придатності, пересилаються Покупцеві за електронною адресою в придатному форматі (ТХТ, 1С, ЕХЕL). Строк поставки партії Товару складає 3 (три) робочих дні з моменту узгодження Сторонами заявки, якщо інший строк окремо не буде обумовлений Сторонами при узгоджені заявки.

Згідно з п. 3.2. Договору, Сторони використовують до даного Договору умови DDP (доставка Товару у пункт, вказаний Покупцем: Київська область, смт. Гостомель, вул. Леніна, 68) у відповідності до Міжнародних правил „ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року, які застосовуються з врахуванням внутрішньодержавного характеру даного Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору, прийом Товару по кількості і якості здійснюється представником Покупця, що має відповідну довіреність, згідно з діючим законодавством України.

Згідно з п. 4.1. Договору, Покупець здійснює оплату за поставлений Товар, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у даному Договорі.

Відповідно до п. 4.2. Договору, оплата Товару проводиться відповідно до звіту про реалізацію на п`ятнадцяте число наступного місяця, слідуючого за звітним протягом 60 (шести десяти) календарних днів з моменту надання звіту.

В подальшому сторони уклали додаткову угоду № 2 від 07.11.2014 року до Договору № 28/10/13 від 28.10.2013 року, яким внесено зміни до п. 4.2. Договору № 28/10/13 від 28.10.2013 в наступній редакції: "Оплата Товару проводиться відповідно до звіту про реалізацію на десяте число наступного місяця, слідуючого за звітним протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту надання звіту.".

Згідно з п. 4.3. Договору, розрахунок за поставлений Товар вважається здійсненим Покупцем після надходження коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за несвоєчасну оплату поставленого Товару Покупець на вимогу Постачальника сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з п. 7.1. Договору, усі суперечки за Даним Договором будуть вирішені шляхом взаємних переговорів Сторін. У випадку не досягнення згоди спір передається на розгляд відповідного суду в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Розділом 8 Договору (Термін дії договору) передбачено, що Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 року.

Даний Договір може бути розірваний до закінчення терміну його дії за згодою Сторін, у випадку, якщо одна із Сторін не виконує свої зобов`язання за Цим Договором, при цьому Сторони зобов`язані зробити остаточні розрахунки між собою (п. 8.2. договору).

Як сторони домовились у п. 8.3.договору, у випадку, якщо жодна із Сторін за два тижні до закінчення терміну дії Договору не заявить про свій намір розірвати Договір, він вважається пролонгованим та той же строк та на тих же умовах.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін без жодних застережень та зауважень.

Сторонами не надано доказів надання заперечень щодо пролонгації договору в порядку, встановленому у пункті 8.3 цього договору, отже він є діючим.

В період квітень-серпень 2019 позивачем на адресу відповідача було поставлено товар загальною вартістю 1 001 390,40 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані Сторонами Договору, а саме:

- №РН-0000066 від 24.04.2019 на суму 141 816,00 грн.;

- №РН-0000072 від 07.05.2019 на суму 57 672,00 грн.;

- №РН-0000073 від 07.05.2019 на суму 65 959,20 грн.;

- №РН-0000076 від 13.05.2019 на суму 48 792,00 грн.;

- №РН-0000077 від 13.05.2019 на суму 14 044,80 грн.;

- №РН-0000110 від 18.07.2019 на суму 28 089,60 грн.;

- №РН-0000111 від 18.07.2019 на суму 266 851,20 грн.;

- №РН-0000121 від 01.08.2019 на суму 126 403,20 грн.;

- №РН-0000122 від 01.08.2019 на суму 42 134,40 грн.;

- №РН-0000133 від 09.08.2019 на суму 38 628,00 грн.;

- №РН-0000132 від 09.08.2019 на суму 114 000,00 грн.;

- №РН-0000135 від 14.08.2019 на суму 57 000,00 грн.,

Відповідачем не виконано свої зобов`язання, передбачені пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Договору та Додаткової угоди № 1 від 07.11.2014 до Договору щодо своєчасної оплати поставленого Товару та створено перед ТОВ "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА".

17.09.2020 року Позивачем в порядку досудового врегулювання направлено на електронну адресу Відповідача претензію вих. № б/н від б/д із вимогою про виконати свої зобов`язання за Договором № 28/10/13 від 28.10.2013 року належним чином та перерахувати на рахунок Позивача суму заборгованості в розмірі 1 001 390,40 грн., та штрафні санкції.

Відповідач відповіді на претензію не надав виконання своїх зобов`язаньза Договором № 28/10/13 від 28.10.2013 року не виконав.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для захисту свого порушеного права.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України, - "Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем було поставлено протягом квітня та серпня 2019 відповідачеві товар на загальну суму 1 001390,40 грн., що підтверджується видатковими накладними, про що зазначено вище.

Однак, відповідач оплати поставленого товару у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

За твердженням позивача, заборгованість відповідача за отриманий товар складає 1 001 390,40 грн.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що строк оплати не настав, оскільки отриманий ним товар не проданий.

За умовами договору, оплата Товару проводиться відповідно до звіту про реалізацію на десяте число наступного місяця, слідуючого за звітним протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту надання звіту.

Тобто, відповідач мав 10 числа місяця, слідуючого за місяцем отримання товару надати звіт про реалізацію.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що на адресу позивача не надавались звіти про продаж товару за видатковими накладними, стягнення заборгованості за якими, є предметом спору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не надано доказів, що товар, отриманий ним від позивача в період квітень-серпень 2019 року, на час розгляду справи знаходиться на його складі та не проданий.

За таких обставин, суд погоджується з думкою позивача, що строк оплати за спірними накладними настав 30 числа місяця, слідуючого за місяцем в якому був отриманий товар (20 днів після дати надання звіту про реалізацію).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530, 692 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати поставлених товарів.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В порушення вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач не виконав прийнятих зобов`язань та не здійснив остаточну оплату за поставлений товар.

Відповідач в період травень - вересень 2020 року частково сплатив вартість отриманого товару на загальну суму 105 019,62 грн., що підтверджено наявними у справі копіями платіжних доручень (т.1 а.с. 232-242). Решта наданих відповідачем копії платіжних доручень та накладних на повернення товару не приймаються судом як докази у справі. Як вбачається з призначення платежу у платіжних дорученнях та посилань у накладних на повернення товару, такі оплати здійснювалось за накладними, які не стосуються предмету спору.

На час винесення рішення інших доказів оплати вартості поставленого товару, в повному обсязі або частково, сторонами суду не надано.

З огляду на вказане, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 896 370,78 грн., в іншій частині стягнення основного боргу у розмірі 105 019,62 грн. слід відмовити.

Щодо суми пені

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Згідно п. 7.4. договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного здійснення розрахунків за поставлений за цим Договором товар Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Позивач нарахував та заявив про стягнення з відповідача пені за загальний період з 23.03.2020 року по 22.09.2020 року в сумі 72 825,12 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом, або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем в порушення цих вимог розраховано пеню за шість місяців, що передують подачі позову.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 72 825,12 грн. пені.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 31 987,59 грн. за загальний період з 23.03.2019 року по 22.09.2020 року та інфляційних втрат у розмірі 20 786,46 грн. за період з липня 2019 року по серпень 2020 року.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Позивачем під час здійснення розрахунку 3% річних, не враховано часткову оплату, проведену відповідачем. За розрахунком суду, сума 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача становить 30 842,85 грн.

Розрахунки інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 30 842,85 грн. та інфляційних втрат у розмірі 20 786,46 грн. підлягають задоволенню, в стягненні 1 144,74 3 % річних відмовити.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач заперечень проти заявленого позову не висунув, доказів у спростування обставин, викладених в обґрунтування позовних вимог, суду не надав.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТА. ЛТД" (49000, м. Дніпро, узвіз Селянський, буд. 3А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ КОМПАНІ УКРАЇНА" (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 2/4, офіс 17; ) основний борг у розмірі 896 370,78 грн., 3% річних у розмірі 30 842,85 грн., інфляційні втрати у розмірі 20 786,46 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 220,00 грн..

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 22.06.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік