УХВАЛА

м. Київ

23.06.2021Справа № 910/9777/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича

до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

про розірвання договору та стягнення 82905,48 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся фізична особа-підприємець Мельніченко Рустем Олександрович до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про розірвання договору № 232718 від 20.12.2013 та стягнення 82905,48 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач одночасно з позовною заявою подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів», оскільки позивач є обманутим споживачем банківських послуг.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Враховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Зазначений висновок випливає також із положень ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо громадянин (покупець, замовник) у правовідносинах виступає як підприємець, або фактично використовував придбаний чи замовлений товар у підприємницькій діяльності, або як найманий працівник, то на його відносини з продавцем Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Тому Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. На відносини, де виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг є громадянин, що не є підприємцем, а також на випадки, де набувачем товарів, користувачем послуг є підприємства, установи, організації - дія цього Закону не поширюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно зі ст. 2 Господарського кодексу України споживачі є учасниками відносин у сфері господарювання, тобто, особи, які споживають результати господарської діяльності суб`єктів господарювання з метою їх подальшого використання.

На відносини, де користувачем послуг є суб`єкт підприємницької діяльності дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Такої правової позиції притримується Верховний Суд (постанова від 05.12.2019 у справі №925/1150/18, ухвала від 20.06.2019 у справі №916/788/18).

При цьому, посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18), в якій на думку позивача, судом встановлено єдину практику щодо звільнення позивачів у справах про захист їхніх прав як споживачів від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» та яка підлягає застосуванню до позивача як споживача у вказаному позові, судом відхиляються, оскільки, стороною у справі №761/24881/16-ц була фізична особа, на яку поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, обставини у справі №761/24881/16-ц та у даному позові не є тотожними.

За таких обставин суд відхиляє клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Наслідком відхилення клопотання є невідповідність позовної заяви вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Крім того відповідно до ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і додатних до неї документів.

Так, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та доданих до неї документів листом з описом вкладення (ч. 2 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України).

В порушення зазначених вимог, позивач не додав до позовної заяви документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і додатних до неї документів.

Також позивач в порушення вимог ст. 162 ГПК України не зазначив щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

З наведених підстав суд залишає позовну заяву без руху.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича.

2. Встановити фізичній особі-підприємцю Мельніченку Рустему Олександровичу десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

3. Встановити фізичній особі-підприємцю Мельніченку Рустему Олександровичу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подачі письмової заяви щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- подачі доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі за кожною з заявлених позовних вимог (розірвання - немайнова, стягнення 82905,48 доларів США - майнова);

- подачі доказів відправлення відповідачеві позовної заяви і додатних до неї документів.

Зазначені документи підлягають подачі до суду з доказами надсилання їх на адресу відповідача.

Ухвала набрала законної сили 23.06.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Ковтун