ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1292/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нота Логістік", м. Київ

до Приватного підприємства "Авентин", Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 165 898 грн. 74 коп.

Представники сторін:

позивача Клепець А.М., Фурман А.М.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 165 898 грн. 74 коп., з яких: 159 824 грн. 00 коп. - борг; 2 664 грн. 04 коп. - пеня; 2 795 грн. 94 коп. - інфляційні втрати; 614 грн. 76 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином обов`язку щодо оплати наданих послуг за договором про здійснення внутрішніх і міжнародних вантажних автоперевезень № 1711/20 від 17.11.2020 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, відзив на позов в установлений законом строк не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 року між ПП "Авентин" та ТОВ "Нота Логістик" було укладено договір про здійснення внутрішніх і міжнародних вантажних автоперевезень № 1711/20, відповідно до умов якого експедитор зобовязується за дорученням замовника та за його рахунок здійснити комплекс дій, повязаних з організацією та здійсненням міжнародних та внутрішніх Українських перевезень вантажів автомобільним транспортом на умовах визначених даним договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору вартість перевезення погоджується в заявках та вказується в актах виконаних робіт, наданих експедитором.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що оплата здійснюється протягом 5 банківських днів від дати отримання оригіналів: CMR (ТТН), рахунку та акта виконаних робіт, якщо інше не передбачено в заявці.

На виконання умов договору Позивач надав Відповідачу послуги з автомобільного перевезення вантажів на загальну суму 191 824 грн. 00 коп., що підтверджується актами наданих послуг № 588 від 10.12.2020 року на суму 51 347 грн. 00 коп., № 25 від 29.01.2021 року на суму 101 277 грн. 00 коп., № 621 від 29.12.2020 року на суму 3 500 грн. 00 коп., № 13 від 20.01.2021 року на суму 3 300 грн. 00 коп., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобов`язання виконав частково на суму 32 000 грн. 00 коп., в зв`язку з чим на дату подачі позову за останнім обліковується заборгованість в сумі 159 824 грн. 00 коп. Відповідач гарантійним листом № 29 від 17.02.2021 року зобов`язався закрити заборгованість за 2020 рік, а решту боргу сплатити до 05.03.2021 року.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 159 824 грн. 00 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 614 грн. 76 коп. 3% річних та 2 795 грн. 94 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 614 грн. 76 коп. 3% річних та 2 795 грн. 94 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 3.5 Договору у випадку прострочення оплати в межах визначеного строку замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочки, за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати наданих послуг нараховано 2 664 грн. 04 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Витрати позивача по оплаті правової допомоги в розмірі 8 000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

16.03.2021 року між позивачем (довіритель) та адвокатом Бєлаш Ю.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/2163 від 16.07.2019 року) був укладений договір про надання правової допомоги.

На підтвердження перерахування коштів за надану правничу допомогу до матеріалів справи додано належним чином засвідчені копії платіжних доручень та акт № 01/03 від 18.03.2021 року.

За змістом ст. 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 207, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Авентин" (08325, Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Л. Українки, буд. 26, код 36758943) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нота Логістік" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 8в, оф. 464, код 42709202) - 159 824 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. - боргу, 2 664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 04 коп. - пені, 2 795 (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн. 94 коп. - інфляційних втрат, 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 76 коп. - 3% річних, 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, судовий збір в сумі 2 488 (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 49 коп.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 24.06.2021 року.

Суддя Л.Я. Мальована