ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021м. ДніпроСправа № 904/5028/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ФАРМАЦІЯ"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТО БІЗНЕС ПЛЮС"

про стягнення 82888,32грн., з яких 62853,59грн. основної заборгованості (договір оренди №518-18/VII-2/14 від 11.11.2019 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області) та 20034,73грн. основної заборгованості (договір №627-К від 11.11.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішньо будинкових мереж, компенсації витрат на опалення, електроенергію та інших)

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ОБЛАСНЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ФАРМАЦІЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 21.05.2021 за вих.№4/471 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТО БІЗНЕС ПЛЮС" (далі - відповідач) про стягнення 82888,32грн., з яких 62853,59грн. основної заборгованості на підставі договору оренди №518-18/VII-2/14 від 11.11.2019 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області та 20034,73грн. основної заборгованості на підставі договору №627-К від 11.11.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішньо будинкових мереж, компенсації витрат на опалення, електроенергію та інших.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5028/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021.

Ухвалою від 28.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 30.06.2021.

11.06.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від б/д за вих.№б/н про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, якою просить суд визнати поважними причини пропуску строку подачі заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 30.06.2021 у задоволенні заяви відповідача від б/д за вих.№б/н про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено.

14.06.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від б/д за вих.№б/н, яким просить суд: 1. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення орендних платежів на відшкодування витрат на утримання нерухомого майна за період з січня по квітень 2021 року відмовити. 2. Зменшити розмір стягуваних коштів за періоди: травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2020 року на 27,7%. 3. Зарахувати витрати на здійснення ремонту в рахунок орендної плати у розмірі, визначеному судом.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Оглянувши відзив від б/д за вих.№б/н, господарський суд констатує його направлення на адресу позивача і доходить висновку про його прийняття до розгляду.

В судове засідання, яке відбулося 30.06.2021, сторони не забезпечили явку представників, а від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.06.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.06.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено повний текст рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

11.11.2019 між ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЮ ОБЛАСНОЮ РАДОЮ (орендодавець), позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна спільно власності територіальних громад Дніпропетровської області №518-18/VII-2/14 (далі - договір оренди).

Позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати орендної плати, у зв`язку з чим наявна заборгованість у розмірі 62853,59грн. за період з травень, липень-серпень 2020 року та за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року.

Крім цього, позивач наголошує, що відповідач не виконує і зобов`язання з утримання орендованого майна.

Так, на виконання пункту 3.8 договору, між позивачем і відповідачем укладено договір №627-К від 11.11.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішньобудинкових мереж, компенсації витрат на опалення, електроенергії та інших (далі - договір про відшкодування).

Позивач стверджує, що відповідач не виконує умови договору про відшкодування, а тому утворилася заборгованість у розмірі 20034,73грн. за період з березня по травень 2020 року, з липня 2020 року по квітень 2021 року.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі з огляду на таке.

1. У розрахунку орендної плати за базовий місяць оренди вказано, що орендна плата за базовий місяць складає 3614,39грн., з урахуванням ПДВ 4337,29грн. В той же час у розрахунку окремим рядком зазначено, що за конкурсом орендна плата складає 5000,00грн., а з ПДВ 6000,00грн.

Тобто, на думку відповідача, орендна плата штучно збільшена за базовий місяць на 27,7%.

2. Відповідач наголошує, що 15.11.2019 здійснено повне обстеження приміщення і складено дефектний акт. Виявилося, що внаслідок накопичення на покрівлі великої кількості сміття, виникли тріщини, що і спричинили протікання. Внаслідок протікання покрівлі виникли пошкодження, які відображено у дефектному акті.

Відповідач інформує, що ним розроблено проектно-кошторисну документацію, на підставі якої здійснено ремонтні роботи, загальна вартість яких 138529,06грн.

3. Відповідач стверджує, що 29.12.2020 в односторонньому порядку припинив дію договору оренди, що підтверджується показаннями лічильників.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору оренди. 2. Природа договору. 3. Факт користування майном. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Обставини укладення договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна. 6. Природа договору про відшкодування. 7. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору оренди.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

11.11.2019 між ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЮ ОБЛАСНОЮ РАДОЮ (орендодавець), позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна спільно власності територіальних громад Дніпропетровської області №518-18/VII-2/14 (далі - договір оренди).

Предмет договору. З метою ефективного використання комунального майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове користування майна, далі - об`єкт оренди, а саме приміщення загальною площею 185,32м2 яке знаходиться у господарському віданні ОКП "Фармація", для розміщення магазину продовольчих товарів (пункт 1.1 договору оренди). Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об`єкту оренди (пункт 1.2 договору).

Ціна договору визначена розділом 3. Орендна плата.

Строк. Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 11.11.2019 до 01.04.2022 (пункти 11.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір діє з 11.11.2019 (дата укладення договору оренди та підписання сторонами Акту приймання-передачі нежитлового приміщення) та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також і дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-XII, у частині 1 статті 2 якою наведено аналогічне визначення оренди.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт користування майном.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до пункту 4.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 11.11.2019 на виконання підпунктів 2.3, 4.1 та 5.1.1 договору оренди нерухомого майна №518-18/VII-2/14 від 11.11.2018, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 185,32м2, розташоване на першому поверсі нежитлового будинку за адресою: місто Вільногірськ, вулиця Центральна, будинок 67.

Пунктом 4.4 договору оренди визначено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об`єкта оренди на дату повернення. Об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Дослідивши наявні у справі докази, господарський суд встановив відсутність доказів повернення об`єкту оренди з оренди.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 3, 4, 5).

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (стаття 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

За частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 3.1 договору оренди визначено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством. Орендна плата за базовий місяць оренди згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1) та за результатами конкурсу, становить 5000,00грн. (без урахування ПДВ). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції у наступному місяці (пункт 3.2 договору оренди). Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (пункт 3.3 договору оренди). Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін у разі зміни чинного законодавства, що регулює визначення розміру орендної плати, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України (пункт 3.4 договору оренди).

Проаналізувавши зміст договору оренди, який підписано представниками сторін та зміст заперечень відповідача в частині розміру орендної плати за базовий місяць, господарський суд визнав заперечення відповідача необґрунтованими, з огляду на підписання договору оренди у якому розмір оренди за базовий місяць визначено у сумі 5000,00грн. без ПДВ та 6000,00грн. з ПДВ.

Логічним є висновок, що підстави для зменшення розміру стягуваних коштів за періоди: травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2020 року на 27,7% відсутні.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку позивача передати відповідачу в користування об`єкт нерухомості за актом приймання-передачі відповідає обов`язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта з оренди.

Сторони у пункті 3.5 договору оренди визначили, що орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами та балансоутримувачем акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.

Господарським судом встановлено відсутність доказів повернення об`єкта оренди з оренди за актом приймання-передачі.

Відтак, нарахування орендної плати за період травень, липень-серпень 2020 року та за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 62853,59грн. є правомірним.

Згідно пункту 3.7 договору оренди, орендна плата у повному обсязі (у тому числі ПДВ) перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача один раз на місяць не пізніше 01 числа місяця наступного за розрахунковим.

Строк внесення орендної плати за період травень, липень-серпень 2020 року та за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 62853,59грн. є таким, що настав.

Доказів погашення спірної заборгованості відповідач не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за період травень, липень-серпень 2020 року та за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 62853,59грн. визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

5. Обставини укладення договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна.

Відповідно до пункту 3.8 договору оренди, вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг з технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, податку на землю і таке інше не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем балансоутримувачу окремо, у формі та порядку, погодженому між ними.

На виконання пункту 3.8 договору оренди, 11.11.2019 між позивачем (далі - позивач, балансоутримувач) та відповідачем (далі -відповідач, користувач) укладено договір №627-К про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішьнобудинкових мереж, компенсації витрат на опалення, електроенергію та інших (далі - договір про відшкодування).

Предмет договору. Балансоутримавач несе витрати, пов`язані з оплатою плати за землю під будівлею, яка розташована за адресою: місто Вільногірськ, вулиця Центральна, 67 (далі - будівля), а також, шляхом укладення окремих договорів з виробниками/виконавцями комунальних послуг, несе витрати по утриманню будівлі її прибудинкової території та внутрішньобудинкових мереж, а користувач, як орендар приміщень в будівлі за договором оренди №518-18/VII-2/14 від 11.11.2019 (далі - орендоване майно), зобов`язаний частково відшкодувати балансоутримувачу понесені ним витрати (пункт 1.1 договору про відшкодування). Загальна площа орендованого майна складає 185,3кв.м. (пункт 1.2 договору про відшкодування).

Ціна договору про відшкодування визначена розділом 2. Ціна договору та порядок оплати.

Строк. Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 11.11.2019 по 01.04.2022 включено, але не менше ніж договір оренди №518-18/VII-2/14 від 11.11.2019.

6. Природа договору про відшкодування.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до статей 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач комунальних послуг зобов`язаний укласти договір та оплачувати спожиті комунальні послуги.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору про надання послуг, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

7. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору про відшкодування витрати балансоутримувача (крім витрат за спожиту електроенергію та водопостачання), які користувач зобов`язаний відшкодувати балансоутримувача за цим договором складають 1554,66грн. (з ПДВ) за один календарний місяць. Витрати балансоутримувача за електроенергію та водопостачання, спожиту користувачем в орендованому майні за відповідний місяць, визначаються згідно встановлених показниками внутрішніх лічильників обліку, встановлених в будівлі, а за наявності встановленого лічильника обліку в орендованому майні, за показниками такого лічильника. У разі відсутності лічильника обліку, розмір витрат для відшкодування встановлюється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.2 договору про відшкодування). Користувач зобов`язаний відшкодувати балансоутримувачу витрати, визначені пунктом 1.2 цього договору, не пізніше першого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок балансоутримувача (пункт 2.3 договору про відшкодування). Користувач зобов`язаний відшкодувати балансоутримувачу витрати за електроенергію, спожиту в орендованому майні за відповідний місяць, шляхом здійснення 100% предоплати вартості заявленого обсягу електричної енергії, зазначеного в додатку №1 до цього договору, на поточний рахунок балансоутримувача до 15 числа поточного місяця. У разі наявності заборгованості користувач перед балансоутримувачем з відшкодування за електроенергію, спожиту в орендованому майні, балансоутримувач має право, без попередження користувача, припинити електрозабезпечення орендованого майна і відновити його виключно після сплати користувачем всієї суми боргу з урахуванням пені, встановленої цим договором (пункт 2.4 договору про відшкодування). Остаточна сума витрат балансоутримувача за електроенергію, спожиту в орендованому майні за відповідний місяць, встановлюється балансоутримувачем в акті виконаних робіт, який складається ним протягом семи календарних днів місяця, наступного за розрахунковим і передається разом з рахунком (за наявності рахунку) користувачу (пункт 2.5 договору про відшкодування). Компенсація витрат за опалення здійснюється користувачем окрема на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків, розраховується пропорційно до займаної площі в цій будівлі та за встановленими тарифами (пункт 2.6 договору про відшкодування).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати роботи (послуги) відповідає обов`язок замовника прийняти та оплатити надані послуги.

Господарський суд констатує, що строк оплати послуг за період з березня по травень 2020 року та з липня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 20034,73грн. є таким, що настав.

Доказів оплати послуг у сумі 20034,73грн. та за період з березня по травень 2020 року та з липня 2020 року по квітень 2021 року відповідач не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача наданих послуг за період з березня по травень 2020 року та з липня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 20034,73грн. визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Посилання відповідача на Дефектний акт від 15.11.2019 та його витрати на виконання робіт не стосуються предмету спору у даній справі і можуть бути предметом розгляду у іншій справі, а тому в межах справи №904/5028/21 відхиляються як докази на обґрунтування заперечень проти внесення орендної плати за орендоване майно та проти відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Твердження відповідача про припинення договору оренди 29.12.2020 також відхиляються як необґрунтовані з огляду на таке.

1. Долучений до відзиву лист від 29.12.2020 за вих.№85 про припинення договору оренди не містить доказів його отримання позивачем, а тому визнається неналежним доказом у справі.

2. Акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 29.12.2020 не підписано ані орендодавцем, ані позивачем. Крім цього, докази отримання вказаного Акту позивачем матеріали справи не містять, а тому вказаний доказ визнається неналежним.

3. Додаткова угода №1 договору оренди, якою встановлено строк дії договору до 29.12.2020 не підписана з боку орендодавця та позивача. Крім цього, докази отримання вказаної додаткової угоди позивачем матеріали справи не містять, а тому вказаний доказ визнається неналежним.

З огляду на те, що предметом спору є заборгованість відповідача перед позивачем в частині внесення орендних платежів та відшкодування витрат на утримання орендованого майна, а питання збитків відповідача не підлягало дослідження, підстав для зарахування витрат останнього на здійснення ремонту в рахунок орендної плати у розмірі, визначеному судом немає.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ФАРМАЦІЯ" (49057, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 171; ідентифікаційний код 01976358) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТО БІЗНЕС ПЛЮС" (Україна, 51606, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, село Пушкарівка, ВУЛИЦЯ В.ІЛЛЯШЕВСЬКОЇ , будинок 58 А; ідентифікаційний код 42265844) про стягнення 82888,32грн., з яких 62853,59грн. основної заборгованості (договір оренди №518-18/VII-2/14 від 11.11.2019 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області) та 20034,73грн. основної заборгованості (договір №627-К від 11.11.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, прибудинкової території, внутрішньо будинкових мереж, компенсації витрат на опалення, електроенергію та інших) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВТО БІЗНЕС ПЛЮС" (Україна, 51606, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, село Пушкарівка, ВУЛИЦЯ В.ІЛЛЯШЕВСЬКОЇ , будинок 58 А; ідентифікаційний код 42265844) на користь ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ФАРМАЦІЯ" (49057, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 171; ідентифікаційний код 01976358) 62853,59грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят три грн. 59 коп.) основної заборгованості; 20034,73грн. (двадцять тисяч тридцять чотири грн. 73 коп.) основної заборгованості; 2270,00грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення 30.06.2021.

Суддя І.В. Петренко