номер провадження справи 17/51/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 Справа № 908/816/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/816/21

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК", 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1

до відповідача: державного підприємства "Дослідне господарство "Відродження" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", 72331, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Відродження, вул. Горького, буд. 34

про стягнення 79 939,21 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

29.03.21 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" (далі ТОВ "АГРОТЕК" ) з позовною заявою за вих. від 17.03.21 № 1703/21-1К про стягнення з державного підприємства "Дослідне господарство "Відродження" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (надалі ДП "ДГ "Відродження" ДДСДС НААН України") 79 939,21 грн. заборгованості за договором від 29.11.19 № 19980С-АТ, а саме: 58 587,96 грн. основного боргу 8 107,09 грн. 18 % річних та 13 244,16 грн. штрафу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/816/21 між суддями, 29.03.21 вказану позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.04.21 у справі № 908/816/21 позовну заяву ТОВ "АГРОТЕК" за вих. від 17.03.21 № 1703/21-1К залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (7 днів від дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху). Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: заяви про усунення недоліків позовної заяви: в якій необхідно зазначити вірний ідентифікаційний код юридичної особи відповідача (а саме по тексту позовної заяви ідентифікаційний код юридичної особи читати в наступній редакції: "…..").

06.04.21 на електрону адресу суду надійшла заява представника позивача (підписана за допомого ЕЦП) про усунення недоліків, якою позивачем усунуто недоліки позовної заяви визначені в ухвалі суду від 02.04.21 по цій справі.

Ухвалою від 12.04.21 судом позовну заяву ТОВ "АГРОТЕК" за вих. від 17.03.21 № 1703/21-1К прийнято до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/816/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві за вих. від 17.03.21 № 1703/21-1К зазначив, що 29.11.19 між ТОВ "АГРОТЕК" (Виконавець) та ДП "ДГ "Відродження" ДДСДС НААН України" (Замовник) було укладено договір про надання послуг № 19980С-АТ. У відповідності до п. 1.1. договору, Виконавець зобов`язався за завданням Замовника протягом визначеного в договорі строку здійснювати сервісне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки Замовника марки JOHN DEERE, а Замовник зобов`язався оплатити надані послуги та використані запасні частини. Сервісне обслуговування включає наступні роботи: здійснення Виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції експлуатації та поточний і терміновий ремонт Техніки, що здійснюється за письмовою заявкою Замовника. Відповідно до п. 1.2. Договору сервісне обслуговування Техніки, а також поточний та терміновий ремонт здійснюється з використанням запасних частин, які Замовник придбаває у Виконавця на умовах даного Договору. У відповідності до п. 2.1. договору найменування, асортимент, кількість, ціна за запасні частини та матеріали, необхідних для надання послуг за даним договором, обумовлюються в погоджених сторонами відповідних Актах виконаних робіт, які є його невід`ємною частиною. Згідно із п. 3.1. договору за надання передбачених договором послуг Замовник здійснює оплату 100 % вартості послуг протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт. Крім того, позивач в позові зазначає, що п. 2.4. договору передбачено, що Замовних зобов`язаний здійснити повну оплату 100% вартості запасних частин у строки, зазначені у п.3.1. даного договору. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.3. цього договору. Відповідно до п. 2.3. договору ціна на запасні частини формується виходячи з їх вартості в іноземній валюті (долар США або Євро - в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується у відповідних Актах виконаних робіт до Договору. Сума вартості запасних частин, зазначена у Акті виконаних робіт, розрахована із міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www. udinform.com/, сформованого на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання Сторонами відповідного Акту. При цьому оплата запасних частин здійснюється в національній валюті України. На виконання умов договору Виконавцем були надані Замовнику послуги із використанням запасних частин, а Замовник прийняв їх без зауважень, що підтверджується Актами виконаних робіт та на момент складення даної позовної заяви заборгованість відповідача у гривні перед позивачем за запасні частини складає суму, еквівалентну 1 137,49 Євро, яка перерахована за курсом продажу Євро (33,0225 грн. за 1 Євро), встановленому у міжбанківський інформаційній системі «Укрділінг» (сайт http://www. udinform.com), сформованому на 16:00 за Київським часом на 16.03.21 і становить 37 562,76 грн. (1 137,49 Євро х 33,0225 грн./Євро), а тому позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги та встановлені запасні частини у розмірі 58 587,96 грн. Також, позивач зазначає, що в силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Відповідно п. 5.2. договору, у випадку використання у розрахунках відстрочки по оплаті платежів за Договором, то за невиконання (неналежне виконання) платежів Замовник додатково сплачує Виконавцю у відповідності до ст. 625 ЦК України 18 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. У випадку, якщо прострочення платежів за даним Договором складає більше 15 календарних днів, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 20 % від вартості прострочених платежів. Тому, позивачем також було нараховано відповідачу 18 % річних за порушення грошових зобов`язань відповідача за договором про надання послуг № 19980С-АТ від 29.11.19 у розмірі 8 107,09 грн. та штраф у розмірі 13 244,16 грн.

06.05.21 до суду надійшов відзив за вих. від 30.04.21, в якому представник відповідача зазначає, що процентна ставка 18 % річних визначена п. 5.2. договору в розумінні положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є договірною мірою відповідальності за неналежне виконання умов договору, а відтак на думку відповідача дане положення договору не може діяти за строком дії самого договору, термін дії якого згідно п. 8.2. був встановлений до 27.11.20. Таким чином, відповідач вважає, що стягнення договірної процентної ставки на рівні 18 % в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач мав право в межах строку дії договору - до 27.11.20 включно, а з 28.11.20 - на загальному рівні передбаченому вказаною нормою. При цьому відповідач зауважує, що зазначення у договорі терміну «за весь час її прострочення» не тягне за собою юридичних наслідків, так як це не є юридичною умовою яка має наслідком продовження терміну дії Договору, враховуючи що термін його дії сторони чітко обумовили. Також відповідач зазначає, що згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Системний аналіз приписів ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій. Таким чином, відповідач зазначає про наявність підстав для застосування положень ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, а саме: заявлена до стягнення сума штрафних санкцій 13 244,16 грн. та процентів річних у розмірі8 107,09 грн. є надмірно завищеною; за наслідками господарської діяльності за 2020 рік відповідач перебуває у складному фінансовому стані, що підтверджується формою 2 до балансу за 2020 рік, та балансом за 2020 рік; враховуючи збитковість господарської діяльності на даний час, задоволення позову в повному обсязі може мати наслідком стійку фінансову неспроможність відповідача, що врешті порушуватиме справедливий баланс майнових інтересів сторін спору; прострочення боргу в 2020 році мало місце в умовах пандемії СОVID-19; настанням форс-мажорних обставин у 2020 році через часткову загибель врожаю озимих

культур (пшениці) на земельних ділянках ДП «ДГ «Відродження» ДДСДС НААН України» загальною площею 448,4915 га, що підтверджено Сертифікатом № 2300-20-1630 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданого Запорізькою Торгово-промисловою палатою від 30.09.20 за вих. № 03.3/410. Тому, представник відповідача просить суд на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України зменшити розмір штрафу до 1 000,00 грн. та відмовити позивачу в задоволені позову в частині стягнення 18 % річних за період з 28.11.20 по 16.03.21.

26.05.21 до суду надійшла відповідь за вих. від 19.05.21 № 1905/21-2К на відзив, в якій представник позивача надає свої пояснення на заперечення відповідача викладені у відзиві за вих. від 30.04.21 на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/816/21 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 14.06.21.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.19 між товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" (Виконавець) та державним підприємством "Дослідне господарство "Відродження" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (Замовник) укладено договір про надання послуг № 19980С-АТ, за умовами якого (п. 1.1. договору), в порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець зобов`язався за завданням Замовника протягом визначеного в договорі строку здійснювати сервісне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки Замовника марки JOHN DEERE, а Замовник зобов`язався оплатити надані послуги та використані запасні частини. Сервісне обслуговування включає наступні роботи:

- здійснення Виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції експлуатації;

- поточний і терміновий ремонт Техніки, що здійснюється за письмовою заявкою Замовника.

Відповідно до п. 1.2. договору, сервісне обслуговування Техніки, а також поточний та терміновий ремонт здійснюється з використанням запасних частин, які Замовник придбаває у Виконавця на умовах даного Договору.

Обсяги, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються між Сторонами та підтверджуються Актом виконаних робіт, підписаним Сторонами (п. 1.3. договору).

У відповідності до п. 2.1. договору, найменування, асортимент, кількість, ціна за запасні частини та матеріали, необхідних для надання послуг за даним договором, обумовлюються в погоджених сторонами відповідних Актах виконаних робіт, які є його невід`ємною частиною.

Згідно із п. 2.3. договору, ціна на запасні частини формується виходячи з їх вартості в іноземній валюті (долар США або Євро - в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується у відповідних Актах виконаних робіт до Договору. Сума вартості запасних частин, зазначена у Акті виконаних робіт, розрахована із міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www.udinform.com/, сформованого на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання Сторонами відповідного Акту. При цьому оплата запасних частин здійснюється в національній валюті України…

Пунктом 2.4. договору передбачено, що Замовних зобов`язаний здійснити повну оплату 100% вартості запасних частин у строки, зазначені у п. 3.1. даного договору. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.3. цього договору.

За надання передбачених договором послуг Замовник здійснює оплату 100 % вартості послуг протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору, Сторони погодили, що всі грошові кошти, отримані Виконавцем від Замовника, зараховуються Виконавцем за відповідним актом виконаних робіт у наступному порядку:

а) грошові кошти зараховуються в рахунок погашення вартості робіт;

б) грошові кошти, що залишилися, зараховуються в рахунок погашення вартості запасних частин, з урахуванням п. 2.3. та п. 2.5. договору.

Згідно із п. 3.3. договору, у випадку не підписання Замовником Акту виконаних робіт і не надання мотивованої відмови від його підписання протягом 3 (трьох) днів з моменту виконання робіт, роботи та запасні частини, матеріали вважаються прийнятим Замовником по якості й кількості у повному обсязі, а в Замовника виникає обов`язок по оплаті відповідно до умов Договору.

У відповідності до п. 3.4. договору, загальна сума даного Договору визначається як сума вартості всіх запасних частин, матеріалів та робіт, наданих Виконавцем Замовнику в рамках цього Договору.

Пунктом 6.1. договору визначено, що кожна зі сторін звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за договором, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили. Під обставинами непереборної сили маються на увазі будь-які обставини, якщо можливість протистояти їм може лише в незначному ступені зменшити шкоду, яку цими обставинами спричинено. До обставин непереборної сили відносяться: повені, пожежі, землетруси та інші подібні природні явища, а також війни, військові дії, антитерористичні операції, блокади, революції, повстання, акти та дії державних органів, а також інші обставини за межами розумного контролю Сторін.

Відповідно до п. 8.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 27.11.20, а відносно виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором до повного їх виконання (п. 8.2. договору).

У відповідності до п. 8.3. договору, закінчення строку цього договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Згідно із п. 9.2. договору, сторони домовилися, що на виконання умов цього договору будуть застосовуватися наступні види електронних документів: 1) акти виконаних робіт; 2) видаткові накладні; 3) додаткові угоди. Сторони домовилися про те, що при виконанні умов Договору будуть здійснювати підписання зазначених вище документів в формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням програмних рішень М.Е.Dос та СОТА.

Кожна Сторона зобов`язана щоденно слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням ЕЦП та повернення іншій Стороні. Сторона яка здійснює надсилання Е-документа вважається Стороною - відправником, а Сторона яка здійснює отримання Е-документа, вважається Стороною - одержувачем (п. 9.3. договору).

Пунктом 9.4. договору визначено, що Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням ЕЦП Стороною-одержувачем Е-документа, отриманого від Сторони-відправника з нанесеним нею ЕЦП.

Відповідно до п. 9.5. договору, у випадку, якщо протягом 5 (п`ять) робочих днів з дати надіслання Стороною-відправником Е-документа Сторона-одержувач не підписала такий Е-документа не надіслала Стороні-відправнику мотивованої відмови від підписання такого Е-документа, такий Е-документ вважається підписаним і набирає чинності з дати надіслання Стороною-відправником Е-документа. Мотивована відмова від підписання Е-документів може надсилатися через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим надання коментарів про обґрунтовані причини відхилення.

У відповідності до п. 9.6. договору, сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені, завірені ЕЦП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носієві. Підтвердження передачі документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами Сторін і не вимагає додаткового доказування.

Згідно із актами виконаних робіт від 01.07.20 № 108183, № 108186 та від 10.07.20 № 108675 ТОВ "АГРОТЕК" надало послуги ДП "Дослідне господарство "Відродження" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" з ремонту сервісного обслуговування техніки визначеної договором про надання послуг № 19980С-АТ від 29.11.19 на загальну суму 55 267,50 грн. а саме: 21 025,20 - вартість наданих послуг та 34 242,30 - вартість використаних матеріалів.

Судом прийнято до уваги, що вказаний договір в установленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 174 Господарського кодексу України (ГК України) закріплено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Статтею 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язком для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать наявні у матеріалах цієї справи докази, позивач належним чином виконав умови договору про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ щодо надання відповідачу послуг у загальній сумі 55 267,50 грн. а саме: 21 025,20 - вартість наданих послуг та 34 242,30 - вартість використаних матеріалів.

В свою чергу, відповідач отримавши послуги по договору про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ не здійснив своєчасного та повного розрахунку за них з позивачем, що передбачено п. 3.1. договору, чим відповідно здійснив відповідне його порушення.

Таким чином у відповідача виникла основна заборгованість перед позивачем за договором про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ у загальній сумі 55 267,50 грн. а саме: 21 025,20 грн. - вартість наданих послуг та 34 242,30 грн. - вартість використаних матеріалів, що підтверджується актами виконаних робіт.

Факт наявності основної заборгованості за договором про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ у загальній сумі 55 267,50 грн. відповідачем у відзиві за вих. від 30.04.21 не оспорюється та фактично визнається у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Однак, позивач в позовній заяві суму основної заборгованості за договором про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ зазначає як 58 587,96 грн., обґрунтовуючи вказане тим, що станом на день подачі позову 16.03.21, позивачем перераховано суму вартості використаних запчастин, вказаних у акті виконаних робіт, які у відповідності до п. 2.3. вищенаведеного договору про надання послуг, вже були розраховані із міжбанківського курсу продажу долару США та зазначені у вказаних актах виконаних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача мало місце порушення прав позивача на отримання оплати за послуги надані за договором про надання послуг від 29.11.19 № 19980С-АТ у загальній сумі 55 267,50 грн., тому суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 55 267,50 грн.

В іншій частині стягнення основної суми заборгованості судом відмовляється, як не доведені та безпідставно заявлені грошові кошти.

Також, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача 13 244,16 грн. штрафу та 18 % річних у розмірі 8 107,09 грн. за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що сторони погодили, що у випадку використання у розрахунках відстрочки по оплаті платежів за Договором, то за невиконання (неналежне виконання) платежів Замовник додатково сплачує Виконавцю у відповідності до ст. 625 ЦК України 18 (вісімнадцять) процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення. У випадку, якщо прострочення платежів за даним Договором складає більше 15 календарних днів, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 20 % від вартості прострочених платежів.

З огляду на викладене, за порушення відповідачем строку оплати наданих послуг за період прострочення, позивачем заявлено до стягнення 13 244,16 грн. штрафу (розрахунок пені міститься в матеріалах справи).

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг матеріалами справи № 908/816/21 доведено та не оспорювалось позивачем.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок розміру штрафу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість та законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача загальної суми штрафу та повинна становити 11 053,50 грн. Як наслідок, вимога про стягнення з відповідача штрафу задовольняються судом частково в розмірі 11 053,50 грн. (20 % від суми основної заборгованості становить 11 053,50 грн.)

В іншій частині стягнення штрафу судом відмовляється як необґрунтовано заявлена сума.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 18 % річних в сумі 8 107,09 грн. за загальний період із 09.07.20 по 16.03.21 включно (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Перевіривши розрахунок розміру 18 % річних за допомогою ІПС "Законодавство" суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість та законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача загальної суми 18 % річних у розмірі 6 754,82 грн.

В іншій частині стягнення 18 % річних судом відмовляється як необґрунтовано заявлена сума.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних вимог, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не його конкретним обов`язком, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу до 1 000,00 грн., яке викладене у відзиві за вих. від 30.04.21 на позовну заяву, судом відмовляється в його задоволенні, як необґрунтоване та таке, що не відповідає закону.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 29, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Відродження" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (72331, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Відродження, вул. Горького, буд. 34, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1, ) - 55 267 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 50 коп. основної заборгованості, 6 754 (шість тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 82 коп. 18 % річних, 11 053 (одинадцять тисяч п`ятдесят три) грн. 50 коп. штрафу та 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.06.2021

Суддя В.Л. Корсун