ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4123/21
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

від заявника (позивача): не з`явився;
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область)
про відшкодування суми судових витрат
у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область)
про стягнення заборгованості за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (далі - відповідач) заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп.
Ціна позову складається з суми основного боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 в частині повного та своєчасного повернення наданої позивачем фінансової безвідсоткової допомоги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 80 000 грн. 00 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" 80 000 грн. 00 коп. основного боргу та 1 135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 28344/21 від 08.06.2021), в якій він просить суд на підставі частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 264 грн.

Частиною 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, ухвалою суду від 15.06.2021 заяву позивача було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 25.06.2021.

Від відповідача надійшли заперечення проти стягнення суми судових витрат (вх. суду № 30536/21 від 22.06.2021), в яких він просить суд здійснити розгляд поданої позивачем заяви без участі представника ТОВ "Екосистема", а також просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат, посилаючись на таке:

- у рішенні суду від 01.06.2021 у справі № 904/4123/21 було зазначено про те, що позивачем вже було подано заяву про залучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір від 01.04.2021, протокол узгодження договірної ціни, акт приймання-передачі надання послуг від 01.04.2021, рахунок на оплату, але судом останні не були прийняті до уваги у зв`язку з тим, що вищевказані докази залучені з порушенням норм частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України;

- відповідач просить суд відмовити у задоволенні поданої позивачем заяви про відшкодування суми судових витрат, у зв`язку з тим, що позивач вже звертався з такою заявою до суду, яку було залишено без розгляду.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 25.06.2021 не з`явились, причин нез`явлення суду не повідомили. При цьому, позивач та відповідач належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про відшкодування суми судових витрат.

Так, обізнаність про призначене судове засідання відповідача вбачається з поданих 22.06.2021 заперечень.

Позивач, як ініціатор розгляду заяви, який обізнаний про порядок та стислий строк її розгляду, мав самостійно вчиняти дії щодо отримання інформації про день, час та місце її розгляду, оскільки суд звертає увагу на те, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України", рішенні від 26.04.2007 по справі "Олександр Шевченко проти України", рішенні від 14.10.2003 по справі "Трух проти України".

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 910/5187/19, від 24.03.2020 у справі 904/1975/19.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з приписами частини шостої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

В даному випадку господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення позивача та відповідача про розгляд даної справи (заяви) судом, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду адреси та засоби зв`язку з ними.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви позивача, суд позбавлений можливості відкласти її розгляд на іншу дату.

Отже, враховуючи скорочений строк на розгляд заяви про відшкодування суми судових витрат, а також достатність доказів для розгляду заяви позивача за відсутності представників позивача та відповідача в судовому засіданні, суд вважає за доцільне провести розгляд заяви позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу без участі представників сторін, оскільки така неявка відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає такому розгляду.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (далі - відповідач) заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп.

Також позивач просив суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" 80 000 грн. 00 коп. основного боргу та 1 135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вказаних положень, позивач звернувся до суду із заявою про відшкодування суми судових витрат, в якій він просив суд залучити до матеріалів справи документи, що підтверджують суму наданих послуг щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правничої допомоги № 12-01 від 01.04.2021, копію протоколу узгодження договірної ціни від 01.04.2021, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 30.04.2021 та копію рахунку № 12-01 від 30.04.2021 на суму 7 264 грн. 00 коп., а також просив суд стягнути з відповідача суму вказаних судових витрат у розмірі 7 264 грн. 00 коп.

У той же час, судом було відзначено, що доказів направлення відповідачу долучених до заяви від 05.05.2021 доказів позивачем надано не було, що свідчить про їх долучення з порушенням норм частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В подальшому, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, позивач звернувся до суду із заявою про відшкодування суми судових витрат у справі, в якому просить стягнути понесені позивачем судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 264 грн. 00 коп.

З приводу вказаної заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (далі - сторона-1) та Адвокатським об`єднанням "Лекс Гранд" (далі - сторона-2) було укладено договір про надання правової допомоги № 12-01 (далі - договір, а.с. 51-52), відповідно до пункту 1.1. якого предметом договору є взаємовідносини між сторонами з приводу організації правової роботи, спрямованої на правильне застосування, неухильне додержання та виконання вимог актів законодавства України, інших нормативних документів стороною-1, у тому числі надання стороною-2 наступних послуг: представництво інтересів сторони-1 по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Екосистема", у тому числі, але не виключно: надання консультацій, роз`яснень та юридичних висновків; ведення переговорів (усних, а також письмового листування); проведення претензійної (досудової) роботи; проведення позовної роботи (підготовка позовної заяви, представництво інтересів сторони-1 в Господарському суді Дніпропетровської області (суду першої інстанції), підготовка заяв, клопотань, додаткових пояснень та інших документів судового характеру (у разі необхідності).

За приписами пункту 2.2. договору сторона-2 повинна забезпечити юридичне обслуговування сторони-1 згідно умов договору та додаткових домовленостей (у разі наявності).

Відповідно до пункту 3.1. договору строк дії договору встановлюється з 01.04.2021 до виконання умов договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що поточні строки (що не зазначені в договорі) виконання сторонами договору власних обов`язків пов`язуються:

- по фінансовим взаємовідносинам, з строками виконання фінансових розрахунків, встановлених нормативними актами України і діючими стандартами;

- по адміністративним взаємовідносинам, з участю органів влади, управління, контролю з встановленими в Україні строками виконання адміністративних дій;

- по вирішенню спорів - згідно встановлених законодавством України процесуальних строків вирішення спорів істроків, що встановлені для виконання рішень, ухвал і постанов зазначених судів;

- по діям третіх осіб - згідно норм чинного законодавства, але в межах розумних строків виконання тих чи інших дій.

Як вбачається із наданого акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 30.04.2021, сторони підписали вказаний акт про наступне: Адвокатське об`єднання "Лекс Гранд" (сторона-2) в рамках договору № 12-01 від 01.04.2020 станом на 30.04.2021 надала Товариству з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (стороні-1) наступні послуги на суму 7 264 грн. 00 коп.:

1) попереднє надання консультацій (1 година вартістю 908 грн. 00 коп.);

2) аналіз документів, формування позиції правничої допомоги, підбір необхідної нормативно-правової бази (3 години вартістю 2 724 грн. 00 коп.);

3) підготовка позовної заяви (4 години вартістю 3 632 грн. 00 коп.).

Вказаний акт приймання-передачі наданих послуг підписаний уповноваженим представниками сторін та скріплений печатками підприємства та об`єднання (а.с. 54).

Зазначені докази подані суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (згідно зі штемпелем поштової установи вважаються поданими 04.06.2021).

Відповідно до пункту 4.1. договору сторона-2 виконує умови договору за винагороду, яка сплачується стороною-1 на умовах та у строки, які встановлені пунктом 4.2. договору.

За умовами пункту 4.2.-4.3. договору ціна договору складає суму вартості послуг наданих в рамках виконання договору та визначена увідповідному акті приймання - передачі наданих послуг. Оплата здійснюється стороною-1 після отримання рахунку. Винагорода сторони-2 сплачується в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, зазначений у договорі.

Пунктом 7.7. договору передбачено, що рахунки на оплату можуть бути надані стороною-2 шляхом їх надіслання на електронну адресу сторони-1. Датою вручення рахунку у даному випадку є дата отримання електронної пошти стороною-1. Датою вручення рахунку у даному випадку є дата отримання електронної пошти стороною-1. На вимогу сторони-1 сторона-2 зобов`язується надати оригінал такого рахунку.

При цьому, суд відзначає, що, враховуючи норми статті 126 Господарського процесуального кодексу України, досліджувати питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд може лише за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, саме на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про відшкодування суми судових витрат та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 7 264 грн. 00 коп., в той час, як:

- предметом спору у даній справі була заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової), правовідносини за яким не викликають будь-яких складнощів, судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою та не потребує її вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі;

- ціна позову складалася лише з суми основного боргу у розмірі 80 000 грн. 00 коп., яка визнана відповідачем у повному обсязі;

- крім того, справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, участь у судових засіданнях представник позивача не приймав.

Враховуючи все вище наведене та обставини справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в акті від 30.04.2021, суд відзначає, що з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 000 грн. 00 коп. частина витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" про відшкодування суми судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Галенка, будинок 9, офіс 8; ідентифікаційний номер 24989984) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Героїв АТО, будинок 49, приміщення 2; ідентифікаційний номер 40950598) 4 000 грн. 00 коп. - частину витрат на правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 29.06.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко