ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Справа № 915/1963/19

м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17)

до відповідача: військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 )

про стягнення страхового відшкодування, -

за участі представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою №6963 від 03.09.2019 до відповідача про стягнення страхового відшкодування в розмірі 10383,02 грн. та судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми статті 27 Закону України "Про страхування", статті 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 993, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України та мотивовано тим, що ПрАТ Страхова компанія ВУСО на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3-01 від 01.02.2018 у зв`язку з настанням страхового випадку (дорожньо-транспортна пригода, далі - ДТП) виплатив власнику застрахованого транспортного засобу, який було пошкоджено, страхове відшкодування в розмірі 32835,80 грн. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою розмір невідшкодованої в регресному порядку шкоди становить 10383,02 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1963/19 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 11.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

07.10.2019 відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить у задоволені позову відмовити.

Заперечення обгрунтовано посилання на норми ст. 988, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 3, ст. 21, ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та мотивовано тим, що вартість відновлювального ремонту належного транспортного засобу складає 32835,80 грн, СК «Альфа-Гарант» сплатила позивачу 21452,78 грн, то й різницю у межах заявлених позивачем вимог повинна бути сплачена також СК «Альфа-Гарант», у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована відповідачем та страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн та франшиза 1000,00 грн., тому сума 10383,02 грн невідшкодованої шкоди позивачу в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу діями відповідача.

21.10.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Позивач просить суд: позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10383,02 грн.

Позивач вважає заперечення відповідача безпідставними та додатково зазначає, що при здійсненні виплати страхового відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було враховано вимоги ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується матеріалами справи, зокрема листом від 01.03.2019 за вих. №5779. Відтак, правомірні підстави для стягнення суми коштів у розмірі 10383,02 грн з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», як того бажає відповідач, відсутні, оскільки виплата страхового відшкодування за полісом АМ/2354843 здійснюється лише у межах ліміт відповідальності страховика, а й з обов`язковим урахуванням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема вимог про застосування коефіцієнту фізичного зносу.

25.10.2019 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач просить суд у задоволені позовних вимог відмовити, зазначає, що сума 10383,02 грн невідшкодованої шкоди позивачу в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування, в відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу діями відповідача.

06.11.2019 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду справи №915/1963/19 в порядку загального позовного провадження, призначено розгляд справи в підготовчому провадженні на 09.12.2019 року об 10 год. 50 хв.

25.11.2019 позивачем подано до суду заяву №9673 від 21.11.2019 про усунення недоліків позовної заяви, яка містить клопотання про витребування у ТДВ СК Альфа-Гарант наступних доказів:

- платіжного доручення на підтвердження здійснення страхового відшкодування у розмірі 21452,78 грн;

- копії звіту про оцінку КТЗ, висновку експерта про ринкову вартість КТЗ або іншого документа, що відображає розрахунок коефіцієнту фізичного зносу.

Ухвалою суду від 09.12.2019, частково задоволено клопотання позивача, яке міститься у заяві за вих. №9673 від 21.11.2019, про витребування доказів, витребувано у ТДВ СК Альфа-Гарант () докази: платіжне доручення на підтвердження здійснення страхового відшкодування у розмірі 21452,78 грн; копію звіту про оцінку КТЗ, висновку експерта про ринкову вартість КТЗ або інший документ, що відображає розрахунок коефіцієнту фізичного зносу. Встановлено 5-денний строк з дня отримання ухвали для надання суду витребуваних доказів.

09.12.2019 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 15 днів та відкладення підготовчого засідання у справі на 20.01.2020.

Ухвалу суду від 09.12.2019 ТДВ СК Альфа-Гарант отримано 20.12.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 544.

ТДВ СК Альфа-Гарант вимоги ухвали суду від 09.12.2019 не виконано, витребувані докази суду не надано.

Ухвалою від 20.01.2020 судом застосовано заходи процесуального примусу, тимчасове вилучення державним виконавцем доказів у ТДВ СК Альфа-Гарант () для дослідження їх судом. Судом ухвалено тимчасово вилучити у ТДВ СК Альфа-Гарант (, б-р Лесі Українки, 26, м. Київ,01133) докази, а саме: оригінал платіжного документу на підтвердження здійснення ТДВ СК Альфа-Гарант 05.09.2018 страхового відшкодування у розмірі 21452,78 грн за регресною вимогою на користь ПрАТ СК ВУСО з призначенням платежу 02*Страх.відшк. в порядку регресу зг. страх. акту №ЦВ/18/1445 за дог. страх. №АМ- від 24.12.2017, без ПДВ; 0.00; консультацію №18/1445 від 30.08.2018 щодо фізичного зносу транспортного засобу Opel Astra, реєстраційний № НОМЕР_2 , вилучення доказів доручено Печерському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11-Б), провадження у справі зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження їх судом.

20.02.2020 на адресу суду надійшов супровідний лист Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.20.202, до якого додано повідомлення від 04.02.2020 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Ухвалою суду від 24.02.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 16.03.2020 судом застосовано заходи процесуального примусу, а саме: тимчасове вилучення державним виконавцем доказів у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант () для дослідження їх судом.

Судом постановлено тимчасово вилучити у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (, б-р Лесі Українки, 26, м. Київ,01133) докази, а саме:

- платіжне доручення на підтвердження здійснення страхового відшкодування у розмірі 21452,78 грн за регресною вимогою на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО;

- копію звіту про оцінку КТЗ, висновку експерта про ринкову вартість КТЗ або інший документ, що відображає розрахунок коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Opel, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Вилучення доказів судом доручено Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11-Б), зупинено провадження у справі № 915/1963/19 до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження їх судом.

08.05.2020 на адресу суду надійшов супровідний лист Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.04.2020 №18755/16, до якого додано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та оригінал ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2020 у справі №915/1963/19.

Ухвалою від 14.05.2020 судом поновлено провадження у справі.

14.05.2020 судом постановлено окрему ухвалу щодо недотриманням державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрухно С.О. положень п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження та винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Судом постановлено окрему ухвалу надіслати керівнику Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для вжиття заходів, а також про надіслання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2020 у справі №915/1963/19 для примусового виконання.

Ухвалою суду від 14.05.2020 провадження у справі зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження їх судом.

28.09.2020 позивачем подано суду клопотання за вих. №6976/2 від 25.09.2020, яким позивач просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи:

-лист за вих.№625 від 12.09.2020 з поясненнями ТДВ СК Альфа Гарант щодо розрахунку та виплати страхового відшкодування;

- копію розрахунку страхового відшкодування;

- копію консультації №18/1445 від 30.08.2018.

05.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача за вих.№1690 від 25.03.2021 про поновлення провадження у справі. Позивач просить суд задовольнити позовні в повному обсязі, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10383,02 грн та витрати на оплату судового збору.

Клопотання обгрунтовано тим, що в матеріалах справи наявні документи, що мають сприяти справедливому та об`єктивному розгляду справи.

Ухвалою від 15.04.2021 судом постановлено поновити провадження у справі № 915/1963/19, підготовче засідання у справі призначити на 17 травня 2021 року о 10:00 год.

17.05.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 15 червня 2021 року о 10:00 год.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Клопотанням від 25.05.2021 представник позивача просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався.

15.06.2021 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.02.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3-01 (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Opel Astra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

07.06.2018 в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля ЗТЗ та автомобіля УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль Opel Astra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до Страхового акту № 05753-02 від 20.06.2018 ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 32835,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням №13777 від 20.06.2018.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та за ним було закріплено транспортний засіб УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що свідчить лист від 15.01.2019 за вих. №3/39/34-68 (а.с.30-38).

ТДВ «СК «Альфа-Гарант», як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, за регресною вимогою здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21452,78 грн, що підтверджується листом від 17.09.2020 за вих. №6035 та доданими до нього розрахунком страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу) та консультацією №18/1445 від 30.08.2018 (а.с.170-180).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» посилається на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, предметом спору у цій справі є сума у розмірі 10383,02 грн, що є різницею між фактичним розміром витрат страховика за договором майнового страхування і здійсненою страховою виплатою за полісом страхування відповідальності.

При вирішення даного спору судом враховано наступне.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків

(постанова КГС у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 922/1436/17).

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

(постанова КГС у складі Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17).

Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

(постанови Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 910/5001/17, від 6 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 14 травня 2018 року у справі № 910/5092/17).

Згідно із Законом України від 05.07.2012 № 5090-VI у тексті Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слова "ліміт відповідальності страховика" у всіх відмінках замінено словами "страхова сума" у відповідному відмінку.

Відповідно до пунктів 9.2, 9.4 статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Отже, страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадках, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування.

З зазначених підстав, пред`явлення ПрАТ «СК «ВУСО» (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Astra Sports Tourer, державний номер НОМЕР_2 відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0000396 від 11.06.2018 (а.с.24) та акту виконаних робіт №ЗА-0002194 від 30.06.2018 (а.с.25) становить 32835,80 грн.

Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 32835,80 грн, про що свідчить страховий акт №05753 від 20.06.2018 та платіжне доручення №13777 від 20.06.2018.

Цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована у ДТВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/2354843, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн. франшиза 1000,00 грн (а.с.58).

За регресною вимогою ТДВ «СК «Альфа-гарант» здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», з урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 21452,78 грн (а.с.172). Крім того винною особою сплачено франшизу у розмірі 1000,00 грн.

При цьому, згідно консультації №18/1445 від 30.08.2018 (а.с. 173) аварійним комісаром визначено, що коефіцієнт фізичного зносу деталей транспортного засобу Opel Astra Sports Tourer, державний номер НОМЕР_2 становить 55.30%.

З зазначеного витікає, що розмір невідшкодованої ПрАТ «СК «ВУСО» шкоди становить 10383,02 грн.

У відповідності до положень статей 1187 та 1172 ЦК України шкода задана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а також, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, враховуючи зазначене, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу в розмірі 10383,02 грн з урахуванням зносу на підставі статтей 1172, 1187, 1194 ЦК України позивачеві має відшкодувати власник транспортного засобу відповідач у справі.

З зазначених підстав заперечення відповідача суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають положенням зазначених вище норм чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 126, 129, 201, 219, 220, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17) суму страхового відшкодування в розмірі 10383,02 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:
позивач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ВУСО (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17),

відповідач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено і підписано суддею 25.06.2021.

Суддя В.О. Ржепецький