ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021м. ДніпроСправа № 904/814/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Фіцай Я.П.

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комарова, 13", Дніпропетровська область, м. Павлоград

до Приватного підприємства Універсам "Ізюмінка", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про стягнення 98 903,06 грн.

Представники:

від позивача: Земський Є.С., керівник;

від відповідача: Сулейманов Ю.К. адвокат;

СУТЬ СПОРУ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комарова, 13" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємства Універсам "Ізюмінка" про стягнення 92 489,36 грн., з яких: 70 835,10 грн. основний борг, 2 585,48 грн. пеня, 6 375,15 грн. 3% річних, 12 693,63 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.09.2012 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 10.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.03.2021 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що згідно з п. 3 цього договору від 01.09.2012 розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 724,44 грн. Відповідно до підпункту 2 п. 13 договору від 01.09.2012 виконавець зобов`язаний надавати споживачеві в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо. Підпунктом 5 п. 12 договору від 01.09.2012 виконавцю надано право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги. Оскільки розмір щомісячної плати за надані послуги п. 3 договору встановлено у розмірі 724,00 грн., то саме умови цього пункту впливають та визначають розмір плати за послуги. При цьому будь-яких змін до Договору від 01.09.2012 до теперішнього часу не вносилось. У відповідача не існувало правових підстав для сплати позивачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території більше ніж це передбачено умовами договору від 01.09.2012. За доданим позивачем до позову Протоколом № 1 зборів співвласників багатоквартирного будинку від 18.06.2017 загальна кількість співвласників багатоповерхового будинку 78 осіб. Отже 2/3 від усіх співвласників становить 52 особи. За питання № 4: «підняти тариф за квартплату до 2,00 грн. за 1 кв.м. з 01.08.2017 проголосували 46 осіб. Статутом та Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків та платежів співвласників вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини усіх співвласників, а не усіх голосів співвласників. Тобто рішення за питанням № 4 Протоколу № 1 від 18.06.2017, за яке проголосувало 46 осіб (менше ніж 2/3 від усіх співвласників) вважається не прийнятим. Крім того, це питання стосується тарифу за квартплату, а не послуг і платежів з утримання будинку та прибудинкової території. Жодного рішення про визначення переліку та розміру внесків і платежів співвласників у справі не має. Таким чином, у відповідача не існувало правових підстав для сплати позивачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території більше ніж це передбачено умовами договору від 01.09.2012. В межах строку позовної давності: з січня 2018 р. по вересень 2020 р. (33 місяця) згідно з умовами договору від 01.09.2012 позивач мав право нарахувати плату за послуги лише у сумі 23 906,52 грн. (724,44 х 33 місяці). Зазначив, що позов було подано до господарського суду 09.02.2021. Отже позовна давність у три роки охоплює вимоги, які виникли після 08.02.2018. Так строк оплати послуг за січень 2018 р. сплив 15.02.2018, а за всіма попередніми періодами оплати перебіг позовної давності почався за її межами та остаточно сплив 16.01.2021 (три роки з дня прострочки оплати послуг за грудень 2017 р. зі строком оплати до 15.01.2018). До того ж жодним актом цивільного законодавства не встановлено розмір пені за правовідносинами, що є предметом позову. Як зазначено вище не встановлено розмір пені договором від 01.09.2012. Отже для стягнення пені відсутні будь-які правові підстави та ця позовна вимога задоволенню не підлягає. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом із відзивом на позов, відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що предметом позову є вимоги позивача за щомісячними сумами нарахувань послуг, які нараховані позивачем з 2016 року по жовтень 2020 року. Пунктом 5 договору від 01.09.2012 встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць і у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. В позові заявлені вимоги саме за щомісячною системою оплати послуг. Позов було подано до господарського суду 09.02.2021. Отже позовна давність у три роки охоплює вимоги які виникли після 08.02.2018. Так строк оплати послуг за січень 2018 р. сплив 15.02.2018, а за всіма попередніми періодами оплати перебіг позовної давності почався за її межами та остаточно сплив 16.01.2021 (три роки з дня прострочки оплати послуг за грудень 2017 р. зі строком оплати до 15.01.2018). Вимоги про стягнення 3% річних, пені та компенсації на індекс інфляції за сумами нарахувань послуг до січня 2018 року є додатковими вимогами, за якими спливла позовна давність. З огляду на викладене, відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити на цій підставі у позові за вимогами про стягнення сум нарахованих послуг до грудня 2017 року, включно, в сумі 14 003,52 грн., а також додаткових вимог за ними, а саме про стягнення нарахованих на них 3% річних, пені та компенсації на індекс інфляції.

Ухвалою від 09.04.2021 перейдено від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.05.2021.

06.05.2021 позивач подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення 98 903,06 грн., з яких: 84 122,92 грн. основний борг, 2720,12 грн. пеня, 3914,92 грн. 3% річних, 8145,10 грн. інфляційні втрати.

11.05.2021 до підготовчого засідання не з`явився представник позивача.

11.05.2021 до підготовчого засідання з`явився представник відповідача; пояснив, що отримав уточнену позовну заяву, просив надати час для підготування та подання відзиву.

Ухвалою від 11.05.2021 відкладено підготовче засідання на 26.05.2021.

24.05.2021 відповідач подав до суду відзив на уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості.

26.05.2021 до підготовчого засідання з`явились представники позивача.

26.05.2021 до підготовчого засідання не з`явився представник відповідача. 24.05.2021 подав до суду заяву про відкладення розгляду справу.

Ухвалою від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 23.06.2021

23.06.2021 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача, позивач подав акт приймання-передачі виконаних робіт на 5000,00грн.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2012 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Комарова, 13" (виконавець) та Приватним підприємством Універсам "Ізюмінка" (споживач) було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір).

Предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) житловому будинку № 13 по вул. Комарова у м. Павлограді Дніпропетровської області, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (п. 1. договору).

Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору (п. 2. договору).

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 724,44 грн. (п. 3. договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 5. договору).

Послуги оплачуються в безготівковій формі (п. 6. договору).

За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в установленому законом розмірі (п. 8. договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк (пп. 1 п. 11. договору).

Споживач несе відповідальність згідно із законом за: недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені; порушення визначених цим договором зобов`язань (п. 14. договору).

У разі порушення виконавцем умов цього договору споживачем та представником виконавця складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо. Представник виконавця повинен з`явитися за викликом споживача для підписання акта-претензії не пізніше ніж протягом двох робочих днів. У разі неприбуття представника виконавця у визначений цим договором строк або необґрунтованої відмови від підписання акт-претензія вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два інших споживачі (п. 16. договору).

Акт-претензія подається виконавцеві, який вирішує протягом трьох робочих днів питання щодо проведення перерахунку платежів або надає споживачеві обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій (п. 17. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.09.2013. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим (п. 20. договору).

Позивач зазначає, що у період з січня 2016 року по вересень 2020 року включно надавав відповідачу послуг з утримання житлового будинку № 13 по вул. Комарова у м. Павлограді Дніпропетровської області на загальну суму 77 181,74 грн.

З довідки про заборгованість відповідача (а.с. 9) вбачається, що:

- з січня 2016 року по липень 2017 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 724,44 грн. на місяць;

- з серпня 2017 року по жовтень 2018 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 317,16 грн. на місяць;

- з листопада 2018 року по вересень 2020 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 898,26 грн. на місяць.

Відповідно до п. 5. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути, зокрема, 84 122,92 грн. основного боргу за період з січня 2016 по квітень 2021 року (попередньо визначав основний борг за період з січня 2016 по вересень 2020).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 2 від 12.10.2020 (а.с. 10-11), в якій вимагав сплатити заборгованість.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав до суду копії опису вкладення та накладної Укрпошти (а.с. 12).

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, позивач стверджує, що у період з січня 2016 року по квітень 2021 року включно надавав відповідачу послуг з утримання житлового будинку № 13 по вул. Комарова у м. Павлограді Дніпропетровської області на загальну суму 84 122,92 грн.

Позивач зазначає, що 18.06.2017 рішенням загальних зборів ОСББ «Комарова, 13» встановлено тариф за квартплату у розмірі 2 грн. за 1 м2 площі з 01.08.2017, що підтверджується Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку № 1 від 18.06.2017 (а.с. 13-14). 15.06.2018 рішенням загальних зборів ОСББ «Комарова, 13» встановлено тариф за квартплату у розмірі 3 грн. за 1 м2 площі з 01.11.2018, що підтверджується Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку № 1 від 15.09.2018 (а.с. 15-16). У зв`язку із викладеним, з січня 2016 року по липень 2017 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 724,44 грн. на місяць, з серпня 2017 року по жовтень 2018 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 317,16 грн. на місяць, з листопада 2018 року по квітень 2021 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 898,26 грн. на місяць.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

В п. 3. договору сторони погодили, що розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 724,44 грн.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що укладеним між сторонами договором не передбачено можливості автоматичної чи односторонньої зміни договору в частині зміни розміру щомісячної плати за надані послуги без укладення додаткової угоди, зокрема в разі зміни тарифу за квартплату.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України).

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що спірний договір укладено в письмовій формі за підписами обох сторін, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України зміни до цього договору, відповідно, мають бути оформлені в письмовій формі, за підписами сторін.

Доказів укладання між сторонами додаткової угоди до договору, якою б розмір щомісячної плати за надані послуги, передбачений п. 3 договору було б змінено, сторонами до суду не надано.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Рішення суду, що набрало законної сили та яким було б змінено договір в частині розміру щомісячної плати за надані послуги в матеріалах справи відсутнє.

З огляду на викладене, господарський суд вважає твердження позивача стосовно того, що з серпня 2017 року по жовтень 2018 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 317,16 грн. на місяць, а з листопада 2018 року по квітень 2021 року включно розмір щомісячної плати за надані послуги становив - 1 898,26 грн. на місяць є безпідставними та необґрунтованими.

Підлягає нарахуванню плата за надані послуги із розрахунку 724,44 грн. на місяць.

Відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що предметом позову є вимоги позивача за щомісячними сумами нарахувань послуг, які нараховані позивачем з 2016 року по жовтень 2020 року. Пунктом 5 договору від 01.09.2012 встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць і у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. В позові заявлені вимоги саме за щомісячною системою оплати послуг. Позов було подано до господарського суду 09.02.2021. Отже позовна давність у три роки охоплює вимоги які виникли після 08.02.2018. Так строк оплати послуг за січень 2018 р. сплив 15.02.2018, а за всіма попередніми періодами оплати перебіг позовної давності почався за її межами та остаточно сплив 16.01.2021 (три роки з дня прострочки оплати послуг за грудень 2017 р. зі строком оплати до 15.01.2018). Вимоги про стягнення 3% річних, пені та компенсації на індекс інфляції за сумами нарахувань послуг до січня 2018 року є додатковими вимогами за якими спливла позовна давність. З огляду на викладене, відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити на цій підставі у позові за вимогами про стягнення сум нарахованих послуг до грудня 2017 року, включно, в сумі 14 003,52 грн., а також додаткових вимог за ними, а саме про стягнення нарахованих на них 3% річних, пені та компенсації на індекс інфляції.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 1, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи позивач з позовом до суду звернувся 04.02.2021, про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового зв`язку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с. 27).

Таким чином, строк позовної давності щодо звернення до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за надані у період з січня 2016 року по грудень 2017 року є таким, що сплив.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

З наявної в матеріалах справи довідки про заборгованість Приватного підприємства Універсам "Ізюмінка" (а.с. 9) вбачається, що за надані послуги відповідачем сплачено 8519,96 грн. за 2016 рік. Решта заборгованості за період з січня 2016 року по грудень 2017 року з урахуванням спливу строків позовної давності стягненню не підлягає. Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача основний борг за період з січня 2018 по вересень 2020 (заявлений у позовній заяві) у розмірі 23 906,52грн. (33 місяці х 724,44грн./міс).

Відповідно до п. 8. договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в установленому законом розмірі.

Споживач несе відповідальність згідно із законом за: недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені; порушення визначених цим договором зобов`язань (п. 14. договору).

Із посиланням на п. 14 договору та ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2720,12 грн.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Оскільки законом, у даному випадку, не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Позивач у позовній заяві посилається на ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Господарський суд зазначає, що ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не визначає чіткий розмір штрафних санкцій, натомість унормовує, що розмір пені встановлюється за згодою сторін, а також визначає максимальний розмір пені.

Стягнення пені (розмір та строки нарахування) умовами укладеного між сторонами договору не передбачено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені є безпідставними та необґрунтованими, отже не підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 3914,92 грн. та інфляційні у розмірі 8145,10 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням спливу строків позовної давності щодо частини основного боргу, та визначених позивачем періодів та встановлено, що до стягнення з відповідача належить 3 % річних у розмірі 446,58 грн. та інфляційні у розмірі 1285,94 грн.

Також позивач в уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем подано для долучення до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг від 06.10.2020, укладений між позивачем та адвокатом Савченко С.А., ордер ДП № 1130/023 від 28.02.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2242 від 24.01.2011, акт приймання-передачі виконаних робіт від 25.03.2021 на 5000,00грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 06/10/2020 від 06.10.2020 про сплату позивачем Савченко С.А. 5 000,00 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт 5000,00грн..

Згідно із ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що в якості доказів витрат позивачем надана квитанція до прибуткового касового ордера № 06/10/2020 від 06.10.2020, згідно з якою адвокатом Савченко С.А. прийнято від «Голови ОСББ «Ком., 13» сума п`ять тисяч грн. на підставі договору від 06.10.2020. Згідно з доданими до позову договором про надання юридичних послуг від 06.10.2020 між адвокатом Савченко С.А. та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Комарова, 13» (замовник) укладено договір предметом якого є надання інформаційно-консультативної допомоги з юридичних питань, пов`язаних з представництвом в Павлоградському міськрайонному суді та Дніпропетровському апеляційному суді інтересів замовника - стягувача коштів з боржників за комунальні послуги станом на 01.10.2020 на 139 714,00 грн. та інших супутніх вимог. Згідно з п. 3.1. цього договору загальна сума з оплати юридичних послуг становить 5 000,00 грн. Таким чином, позивач надав докази оплати 5 000,00 грн. за юридичні послуги адвоката за зовсім іншими правовідносинами з фізичними особами, в інших судових інстанціях, і які не стосуються судових витрат за цією справою.

В поданому позивачем до суду 31.03.2021 акті приймання-передачі виконаних робіт від 25.03.2021 зазначено, що «сторони по договору на надання юридичних послуг від 01.10.2020 по справі № 904/814/21, прийшли до висновку про те, що юридичні послуги по цій справі виконані на даному етапі в повному обсязі. … За всі послуги сплачено 5 000,00 грн.».

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача у розмірі 10000,00грн. на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 7408,00 грн. (74,08 %), на відповідача 2592,00 грн. (25,92 %).

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 1681,62,00 грн. (74,08 %), на відповідача 588,38 грн. (25,92 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Універсам "Ізюмінка" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, Комарова, буд. 3-А, ідентифікаційний код 25526393) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комарова, 13" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Комарова, буд. 13, ідентифікаційний код 37735644) 25 639,04 грн., з яких: 23 906,52грн. основний борг, 446,58 - 3%річних, 1285,94грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 588,38 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 592,00 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повний текст складено 23.06.2021

Суддя І.В. Мілєва