ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 911/827/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 08.06.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс"

на ухвалу

Господарського суду Київської області

від 01.04.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс"

про забезпечення позову

у справі № 911/827/21 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс"

до Калитянської селищної ради

про визнання недійсними рішень,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Калитянської селищної ради про: 1) визнання недійсним рішення Калитянської селищної ради від 18.02.2021 № 140-6-VІІІ «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності», яким надано дозвіл Виконавчому комітету Калитянської селищної ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Калитянської селищної ради Броварського району Київської області загальною площею 1,0464 га, кадастровий номер :01:029:0039, цільове призначення 03:37, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: вул. Миру, 17 в межах села Семиполки, Броварського району Київської області; 2) визнання недійсним рішення Калитянської селищної ради від 18.02.2021 № 192-6-VIII «Про передачу в оренду земельної ділянки» в частині встановлення розміру орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки та заборони права на викуп земельної ділянки, яким надано дозвіл та передано в оренду ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» земельну ділянку з кадастровим номером :01:029:0038 без права викупу строком на 5 років, площею 1,6391 га, яка розташована за адресою: вул. Миру, 17 в межах села Семиполки, Броварського району Київської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Встановлено розмір орендної плати на рівні 12 відсотків від нормативної грошової оцінки

Одночасно з позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» подано заяву про забезпечення позову № 18/04 від 18.03.2021, в якій позивач просить в якості заходів забезпечення позову заборонити Калитянській селищній раді до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі: вчиняти дії щодо поділу, зміни конфігурації, межі, цільового призначення, складу угідь, скасування кадастрового номеру, передачі в оренду, власність, іншим чином розпоряджатись земельною ділянкою площею 1,0464 га з кадастровим номером :01:029:0039; встановлювати в умовах договору розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки та заборону на право викупу земельної ділянки, при укладенні договору оренди земельної ділянки площею 1,6391 га з кадастровим номером :01:029:0038 із ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» (позивачем).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2021 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» № 18/04 від 18.03.2021 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» № 18/04 від 18.03.2021 про забезпечення позову, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що обрані ним заходи забезпечення позову є адекватними змісту позовних вимог, позивачем наведено достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, і надані докази, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених прав позивача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс" у справі №911/827/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів: Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2021 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі №911/827/21, справу призначено до розгляду на 01.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2021 у судовому засіданні оголошено у розгляді справи до 08.06.2021.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач подав письмові пояснення, у яких вказує, позивачем у заяві №18/04 від 18.03.2021 не зазначено яке саме його право буде порушене і на підставі яких документів у нього виникло таке право. Крім того, сільська рада вважає, що скаржником у заяві про забезпечення позову не вказано жодної причини звернення до суду з відповідною заявою та не викладено обставин і не надано доказів, які свідчать про намір відповідача вчинити дії на порушення прав позивача. За викладених обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвали залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження, одночасно з позовом до Господарського суду Київської області 19.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» подало заяву про забезпечення позову № 18/04 від 18.03.2021, в якій просить в якості заходів забезпечення позову заборонити Калитянській селищній раді до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі: вчиняти дії щодо поділу, зміни конфігурації, межі, цільового призначення, складу угідь, скасування кадастрового номеру, передачі в оренду, власність, іншим чином розпоряджатись земельною ділянкою площею 1,0464 га з кадастровим номером :01:029:0039; встановлювати в умовах договору розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки та заборону на право викупу земельної ділянки, при укладенні договору оренди земельної ділянки площею 1,6391 га з кадастровим номером :01:029:0038 із ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» (позивачем).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки земельну ділянку площею 1,0464 га з кадастровим номером :01:029:0039 поділять на дві земельні ділянки: площею 0,420 га та площею 0,6344 га, і можуть передати в оренду іншим особам. Щодо земельної ділянки площею 1,6391 га з кадастровим номером :01:029:0038 існує ймовірність, що до закінчення розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили буде укладено в судовому порядку з ТОВ «Вимпел «Спец-Сервіс» Договір оренди земельної ділянки на підставі рішення Калитянської селищної ради № 192-6-VІІІ від 18.02.2021 року із встановленням орендної плати на рівні 12 % нормативної грошової оцінки та без права викупу земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2021 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» № 18/04 від 18.03.2021 про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу , заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

Водночас, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Відповідно до частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, якщо позивач звертається до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Як вбачається із матеріалів оскарження, у даній справі заявлено вимоги про визнання недійними рішень органу місцевого самоврядування, тобто, немайнові вимоги.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які повинні судом враховуватись в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суду слід дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Проте, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс" не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, у заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірності дій щодо подальшого відчуження або вчинення інших навмисних дій з метою ускладнення виконання рішення по цій справі у разі задоволення позову.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, сам по собі поділ земельної ділянки не свідчить ні про намір, ні про ймовірність передачі такої земельної ділянки іншим особам, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. При цьому, позивачем не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на намір відповідача вчиняти дії на порушення прав позивача чи передати земельну ділянку іншим особам.

Що стосується рішенням Калитянської селищної ради від 18.02.2021 року №192-6-VIII «Про передачу в оренду земельної ділянки» слід додаткового звернути увагу на те, що відповідне рішення є лише підставою для надання позивачу земельної ділянки в оренду, і подання позову свідчить про незгоду позивача з визначеними селищною радою (орендодавцем) умовами оренди. Однак, саме по собі рішення ради без укладення договору оренди землі не породжує орендних відносин і твердження позивача про ймовірність укладення з ним договору оренди в судовому порядку свідчить про безпідставні припущення.

Враховуючи встановлені обставини справи, доводи, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову, є не доведеними, не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивачем також не було подано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел «Спец-Сервіс» № 18/04 від 18.03.2021 про забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки суду першої інстанції про те, що:

- «фактично спір у справі містить прихований спір про право на земельну ділянку».

- «При цьому, позивач не погоджується з розміром орендної плати за землю, однак не наводить обставин щодо незаконності дій відповідача, тому відповідний спір має ознаки переддоговірного спору і має вирішуватись у встановленому законодавством порядку щодо укладення договорів. Зазначення в рішенні ради розміру орендної плати та інших умов оренди, фактично є умовою орендодавця, яка може бути прийнята, відхилена чи іншим чином врегульована сторонами»,

є такими, що фактично стосуються вирішення позовних вимог по суті спору, що є неприпустимим під час розгляду зави про забезпечення позову, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції, шляхом виключення означених висновків з оскаржуваної ухвали та викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності пункту 3 частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс" підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/827/21 - зміні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вимпел "Спец-Сервіс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/827/21 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/827/21, виклавши її в редакції даної постанови.

В решті ухвалу Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/827/21 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 911/827/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченими статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 18.06.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка