ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2021 р. Справа № 924/444/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши у залі судового засідання № 205 справу

за позовом фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни, м. Нетішин Хмельницької області

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 336829,81 грн заборгованості за договором поставки, 4271,55 грн 3% річних, 17321,79 грн інфляційні втрати,

представники сторін:

позивача: Загребельний В.В. - представник згідно ордеру;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 30.06.2021р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.05.2021р. відкрито провадження у справі № 924/444/21 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.06.2021р. судом прийнято заяви позивача про зменшення та про збільшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Фізична особа-підприємець Михальчук Лариса Володимирівна звернулася з позовом до суду про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (із врахуванням заяв від 02.06.2021р. та від 04.06.2021р.) 336829,81 грн заборгованості за договором поставки, 4271,55 грн 3% річних, 17321,79 грн інфляційних втрат на підставі договору поставки № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на виконання договору № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р., специфікації № 1, товарно-транспортної накладної № 10/01 від 10.12.2020р., видаткової накладної № 40 від 10.12.2020р. позивач передав у власність покупця товар (частини для сільськогосподарської техніки) на суму 397656,42 грн. Однак, відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 60826,61 грн. Таким чином, загальна сума заявленої до стягнення заборгованості становить 336829,81 грн. Окрім того, позивачем на суму основної заборгованості нараховано відповідачу 4271,55 грн 3% річних за період з 12.01.2021р. по 04.06.2021р. та 17321,79 грн інфляційні втрати за період січень-квітень 2021 року.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що наведена відповідачем судова практика стосується інших фактичних та правових підстав позову. Також позивачем було враховано висновки Верховного Суду при здійсненні обрахунку інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, зазначено, що сума ПДВ є частиною грошового зобов`язання. Разом з тим, лист відповідача від 25.02.2021р. та часткове погашення заборгованості свідчать про визнання відповідачем факту наявності заборгованості за договором поставки, що не може бути підставою для відмови у позові.

30.06.2021р. позивачем подано заяву про подачу доказів на підтвердження понесених стороною позивача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному об`ємі.

17.05.2021р. на адресу суду надійшов відзив державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, зокрема, що позивачем необґрунтовано заявлено до стягнення пеню, оскільки укладений договір не містить умов щодо покладення на покупця зобов`язань зі сплати пені або штрафу за несвоєчасну оплату вартості поставленого товару. Крім того, позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості за 10.01.2021р. та 11.01.2021р., оскільки ці дні є не робочими, а першим днем прострочення строку оплати вартості поставленого товару є 12.01.2021р. Також відповідач вважає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України може здійснюватися лише на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати вартості товару без врахування суми ПДВ, що включений до вартості такого товару.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

12.11.2020р. між фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. (постачальник) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) укладено договір поставки № 16928/53-124-01-20-12731, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити мотокоси і комплектуючі до них (товар). Найменування товару, асортимент, виробник, кількість, ціна та код товару згідно УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2. договору предмет поставки по даному договору є товар: код 16810000-6 згідно ДК 021:2015 Частини для сільськогосподарської техніки.

Згідно п. 2.7. договору кількість та асортимент товару зазначаються в специфікації № 1 до договору.

Як передбачено п. 3.2. договору, поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DPP згідно Інкотермс 2020 на складі вантажоотримувача за адресою: 30100, м. Нетішин, Хмельницька обл., вул. Енергетиків, 36, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство", склад № 10.

У відповідності до п. 4.1. договору загальна вартість товару по договору становить 397656,42 грн.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару по договору визначається специфікацією № 1.

Відповідно до п. 5.1. договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Згідно п. 5.2. договору постачальник, що є платником ПДВ, зобов`язаний надавати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому законодавством порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Як передбачено п. 5.3. договору, у разі, якщо постачальник не здійснить реєстрацію належним чином оформленої податкової накладної в ЄРПН у встановлений законодавством термін та це призведе до втрати у покупця права на нарахування сум податку на додану вартість, що відноситься до податкового кредиту, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість наданих послуг, виконаних робіт, поставлених ТМЦ за договором на суму ПДВ, яка не була підтверджена податковою накладною відповідно до вимог ПКУ.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що приймання товару за якістю та кількістю здійснюється на складі вантажоотримувача у відповідності з Інструкціями № П-6 (1965р.) та № П-7 (1966р.), затвердженими постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР, з наступними змінами і доповненнями та відповідно до Стандарту державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП "НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом").

Перехід права власності на товар за договором відбувається в момент поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору (п. 6.2. договору).

Відповідно до п. 6.3. договору з товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну (в 3-х примірниках).

Згідно п. 6.4. договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

Як передбачено п. 11.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язання сторонами.

Відповідно до специфікації № 1 (додаток № 1 до договору від 12.11.2020р.), підписаної сторонами, сторони домовились на поставку товару (мотокоси і комплектуючі до них) в кількості 73 шт. на загальну суму 397656,42 грн.

10.12.2020р. приватним підприємцем Басараб М.О. (виконавець) та Михальчук Л.В. (замовник) складено акт виконаних робіт, відповідно до якого сторони уклали усний договір про перевезення вантажу (м. Нетішин, вул. Солов`ївська, 180 м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20).

Згідно товарно-транспортної накладної № 10/01 від 10.12.2020р. вантажовідправником, фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. поставлено, а вантажоодержувачем, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом", прийнято товар (інструмент та запчастини) на суму 397656,42 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 40 від 10.12.2020р. фізичною особою-підприємцем Михальчук Л.В. поставлено, а державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" отримано товар в кількості 73 шт. на загальну суму 397656,42 грн.

Згідно податкової накладної № 3 від 10.12.2020р. обсяги постачання за основною ставкою складають 331380,35 грн, сума податку на додану вартість 66276,07 грн, загальна сума коштів, що підлягають сплаті 397656,42 грн.

У квитанції від 28.12.2020р. № Державною податковою службою України повідомлено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 10.12.2020р. № 3 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена.

11.01.2021р. Головою комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення № 2302287/ про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням від 26.01.2021р. № 3814//2 задоволено скаргу та скасовано рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Фізична особа-підприємець Михальчук Л.В. звернулася до генерального директора ВП ХАЕС із зверненням від 16.02.2021р., у якому просила погасити заборгованість за поставлений товар згідно договору № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р.

На вказаний лист державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надано відповідь (лист від 25.02.2021р.), яким повідомлено позивача про здійснення заходів для вирішення питання погашення заборгованості.

Згідно банківської виписки по рахунку від 10.03.2021р. відповідачем частково погашено заборгованість за договором від 12.11.2020р. та видаткової накладної № 40 від 10.12.2020р. на суму 60826,61 грн.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем не виконано свої зобов`язання щодо оплати вартості товару згідно договору № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р., позивач звернувся з позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 509 ЦК України, яку розширює стаття 173 ГК України, вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору купівлі-продажу (поставки), про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити мотокоси і комплектуючі до них (товар).

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п. 5.1. договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до договору № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р. та специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) поставив відповідачу товар на суму 397656,42 грн, що підтверджується підписаними сторонами товарно-транспортною накладною № 10/01 від 10.12.2020р. та видатковою накладною № 40 від 10.12.2020р.

Державним підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" частково здійснено оплату за поставлений товар на суму 60826,61 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку від 10.03.2021р.

Таким чином, сума боргу за поставлений товар складає 336829,81 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати державним підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за договором № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р. 336829,81 грн заборгованості в погоджені сторонами у договорі строки, тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем на суму основної заборгованості нараховано відповідачу 4271,55 грн 3% річних за період з 12.01.2021р. по 04.06.2021р. та 17321,79 грн інфляційні втрати за період січень-квітень 2021 року.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 3% річних із врахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України дійшов висновку, що заявлена позивачем сума 3% річних у розмірі 4271,55 грн нарахована правомірно та підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок інфляційних втрат дійшов висновку, що заявлена позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 17321,79 грн нарахована правомірно та підлягає стягненню на користь позивача.

З приводу доводів відповідача щодо безпідставності нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму податку на додану вартість (ПДВ) суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника сплатити інфляційні втрати та 3 % річних поширюється на усю суму грошового зобов`язання, яке прострочив боржник. При цьому, зважаючи на те, що ПДВ - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент), то суми ПДВ є частиною грошового зобов`язання покупця. За таких обставин, позивач правомірно нарахував інфляційні втрати та 3 % річних на суму заборгованості відповідача з врахуванням ПДВ.

Судом враховується, що з огляду на положення частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Зокрема, у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010р. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ст.ст. 76, 77, 79 ГПК України визначено поняття належності, допустимості та вірогідності доказів.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та керуючись проведеними розрахунками, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 336829,81 грн основної заборгованості, 4271,55 грн 3% річних, 17321,79 грн інфляційних втрат на підставі договору № 16928/53-124-01-20-12731 від 12.11.2020р.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог від 04.06.2021р. представник позивача просив суд також при винесенні рішення вирішити питання розподілу судових витрат, враховуючи переплачену позивачем суму судового збору у розмірі 144,73 грн.

Суд, розглянувши клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору, зазначає наступне.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судом встановлено, що предмет позову станом на дату розгляду клопотання про повернення судового збору, з врахуванням заяв про зменшення та про збільшення позовних вимог, які судом прийняті до розгляду, становить 358423,15 грн. Ціна позову на дату його подання до суду становила 368071,84 грн, відповідно до якої судовий збір, що підлягав сплаті складав 5521,08 грн. Отже, судовий збір, який підлягає сплаті після зменшення та подальшого збільшення розміру позовних вимог до суми 358423,15 грн фактично складає 5376,35 грн, оскільки за приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтвердження понесення витрат на оплату судового збору позивачем до справи подано квитанцію № 0.0..1 від 23.04.2021р. на суму 5521,08 грн.

У зв`язку із зменшенням та подальшого збільшення розміру позовних вимог (суми боргу), у відповідності до ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 144,73 грн, що є різницею між первинно сплаченим судовим збором та тим, що підлягає сплаті після зменшення та подальшого збільшення позовних вимог (5521,08 грн - 5376,35 грн.), підлягає поверненню платнику з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни, м. Нетішин Хмельницької області до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 336829,81 грн заборгованості за договором поставки, 4271,55 грн 3% річних, 17321,79 грн інфляційні втрати задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) на користь фізичної особи-підприємця Михальчук Лариси Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 336829,81 грн (триста тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 81 коп.) основної заборгованості, 4271,55 грн (чотири тисячі двісті сімдесят одну гривню 55 коп.) 3% річних, 17321,79 грн (сімнадцять тисяч триста двадцять одну гривню 79 коп.) інфляційних втрат, 5376,35 грн (п`ять тисяч триста сімдесят шість гривень 35 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повернути фізичній особі-підприємцю Михальчук Ларисі Володимирівні ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 144,73 грн (сто сорок чотири гривні 73 коп.), сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 23.04.2021р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Хмельницької області подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.06.2021р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу ( АДРЕСА_2 );

3, 4 - відповідачу (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3; 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, б. 20).

Всім рекомендованим з повідомл.