ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р. Справа №914/648/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Франківської окружної прокуратури м. Львова №14.51/04-16-224 вих.21 від 31.05.2021 (вх. №01-05/1904/21 від 01.06.2021) та

заяву Львівської міської ради б/н від 23.06.2021 (вх.№01-05/2125/21 від 23.06.2021) про приєднання до апеляційної скарги Франківської окружної прокуратури м. Львова

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 (повний текст складено 24.05.2021, суддя Галамай О.З.)

у справі №914/648/20

за позовом: Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі

позивача: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Голден Пересвіт, м. Київ

про стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури: прокурор Винницька Л.М.

від позивача: Кузь І.І.

від відповідача: не з`явився

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/648/20 долучені до додаткових пояснень докази щодо підстав представництва від 30.03.2021, а саме: листи №2403-вих-3274 від 19.01.2021, №2403-вих-6647 від 30.01.2020 та №4-2201-2009 від 28.01.2020 залишено без розгляду. Позовну заяву Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до відповідача: Приватного підприємства «Голден Пересвіт» про стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення земельної ділянки залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 та направити справу для продовження розгляду справи по суті в суд першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 справу №914/648/20 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 23.06.2021.

23.06.2021 позивач у справі подав через канцелярію суду заяву про приєднання до апеляційної скарги Франківської окружної прокуратури м. Львова на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/648/20.

В судове засідання 23.06.2021 з`явились прокурор та представник позивача, представник відповідача явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження було направлено на адресу ПП «Голден Пересвіт», яка відповідає місцезнаходженню відповідача за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій м. Київ, просп. Визволителів, буд.7, оф.5. За інформацією, отриманою за результатами відстеження поштового відправлення за №845, відправлення не було вручено під час доставки 07.06.2021 з відміткою пошти «інші причини».

В разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Враховуючи те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, клопотання про відкладення розгляд справи на адресу суду не надходили, а також встановлений у ч.2 ст.273 ГПК України тридцятиденний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача просила прийняти до розгляду заяву про приєднання до апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції, встановивши відповідність поданої заяви вимогам ст.265 ГПК України, ухвалила прийняти заяву про приєднання до апеляційної скарги Франківської окружної прокуратури м. Львова на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/648/20 до розгляду.

Прокурор вимоги апеляційної скарги підтримала з підстав у ній наведених, звернула увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.05.2021 у справі №902/864/20, просила оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача підтримала подану заяву про приєднання до апеляційної скарги, просила оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників апелянтів, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи до місцевого господарського суду для продовження розгляду, з огляду на наступне.

Перший заступник керівника Львівськаої місцевої прокуратури №3 (нове найменування - Франківська окружна прокуратура міста Львова) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Приватного підприємства «Голден Пересвіт» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Підстави для представництва інтересів держави в особі територіальної громади м. Львова обґрунтовані тим, що відповідач (ПП «МБ «Система», яке 27.02.2019 змінило найменування на ПП «Голден Пересвіт») як орендар за договором №Ф-2341 від 15.07.2012 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку у м. Львові по вул. Академіка Сахарова вул. Бойківській для будівництва та обслуговування житлово-офісних споруд до 15.05.2024. В договорі визначено, що на земельній ділянці розміщено об`єкти нерухомого майна металеві споруди. Водночас з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно по вул. Академіка Сахарова вул. Бойківській у м. Львові немає зазначених об`єктів нерухомого майна. При цьому Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 28.12.2017 під №01 видано сертифікат про відповідність закінченого будівництвом об`єкта на вул. Академіка Сахарова вул. Бойківській у м. Львові. Окрім того, у відповідача існує заборгованість по орендній платі за 2019 рік, яка станом на 01.01.2020 становить 119 266,82 грн. Львівська міська рада як орендодавець скерувала відповідачу лист від 16.10.2019 про наявність заборгованості з орендної плати, який залишився без реагування. Прокурор вказує, що в цілому за 2019 рік відповідач сплатив лише за один місяць оренди, що свідчить про систематичну несплату орендної плати та є підставою для розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки орендодавцю. Прокурор зазначає, що дії відповідача порушують право територіальної громади на своєчасне надходження коштів до міського бюджету, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель. Для захисту порушеного права необхідно припинити орендні правовідносини та повернути територіальній громаді міста Львова земельну ділянку. Прокурор звертає увагу, що правовідносини, пов`язані зі сферою землекористування, безпосередньо стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади, у спірних правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Разом з цим, Львівська міська рада як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, протягом тривалого часу не вживає заходів щодо захисту майнових прав та інтересів територіальної громади щодо стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку. Бездіяльність щодо звернення до суду з відповідним позовом свідчить про нездійснення Львівською міською радою захисту інтересів в сфері контролю за додержанням земельного законодавства та є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів територіальної громади.

При цьому прокурор покликався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18, про те, що вже сам факт незвернення сільською радою з позовом свідчить про те, що орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.03.2020 відкрито провадження у справі та одночасно зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 з огляду на неоднакове застосування в судовій практиці статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у подібних правовідносинах щодо здійснення прокурором представництва.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2020 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.10.2020 провадження у справі було зупинено до перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №905/105/20 у подібних правовідносинах. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.01.2021 провадження у справі було поновлено.

Постановляючи оскаржену ухвалу місцевий господарський суд встановив, що датою складання прокурором повідомлення позивачу про подання позову до суду є 13.03.2020, а підписання позовної заяви, її скерування сторонам у справі та подання суду - 16.03.2020, та дійшов висновку про те, що встановлені строки не відповідають критерію розумності для кваліфікації невжиття заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах як бездіяльності позивача з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Врахувавши, що прокурор у даній справі не довів нездійснення чи неналежне здійснення позивачем захисту інтересів держави як підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, суд першої інстанції залишив позов без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржена ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.

Так, прокурор вважає, що при звернення до суду було дотримано порядку, передбаченого у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки перший лист-запит прокуратури в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано до Львівської міської 24.12.2019. У відповідь на запит Львівська міська рада листом №2403-вих6647 від 30.01.2020 надала запитувані документи, водночас, не висловила позиції щодо самостійного звернення на захист порушених прав до суду. 13.03.2020 було надіслано повідомлення позивачу про пред`явлення позову, позов подано 16.03.2020.

Разом з цим, бездіяльність компетентного органу полягає у тому, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду із позовом у розумний строк.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції зосередився на часовому проміжку, який минув між повідомленням компетентного органу та поданням позову до суду, однак не приділив достатньо уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питанні дотримання прокурором приписів ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

З покликанням на практику Верховного Суду прокурор вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, долученим до позовної заяви, які свідчать про те, що листування між прокуратурою та міською радою тривало з грудня 2019 року і саме на запити прокуратури міська рада надала документи, долучені до позовної заяви, тобто компетентний орган був достеменно повідомлений про порушення інтересів територіальної громади, однак, протягом тривалого часу не звертався до суду за їх захистом.

Зокрема, скаржник покликається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №927/468/20, стосовно того, що критерій «розумності», який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.

Прокурор звертає увагу, що перед відкриттям провадження у справі суд не залишав позовну заяву без руху з підстав невиконання прокурором вимог щодо обґрунтування підстав представництва інтересів держави в суді згідно із ч.4 ст.53 ГПК України, провадження у справі двічі зупинялась, загалом підготовче провадження тривало з 23.03.2020 по 19.05.2021.

Лист Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради №2403-вих-6647 від 30.01.2020, наданий у відповідь на лист прокуратури від 24.12.2019 при поданні позовної заяви не подавався, оскільки не підтверджував фактів, які згідно із існуючою на той момент судовою практикою входили в предмет доказування, саме тому його було долучено після прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 під час підготовчого провадження. Водночас, докази додані до позовної заяви також свідчать про наявність попереднього листування між прокуратурою і позивачем, а саме договір оренди засвідчено Львівською міською радою 30.01.2020, розрахунок заборгованості здійснений міською радою станом на 01.01.2020 на запит прокурора.

Окрім того, у даній справі Львівська міська рада наявність підстав для представництва не оскаржувала, активно підтримувала позицію прокурора, чим фактично визнала наявність підстав для представництва.

У заяві про приєднання до апеляційної скарги Львівська міська рада вказує, що вважає оскаржену ухвалу прийнятою за неповного з`ясування обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, позивач зазначає, що суд зосередив увагу на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав до Львівської міської ради та поданням позову у цій справі. Однак, враховуючи те, що Львівська міська рада не зверталась до суду з метою усунення порушень земельного законодавства в межах розумного строку, то позивач вважає дії прокурора законними та з дотриманням порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Також позивач наголошує, що у цьому спорі міська рада не оскаржувала підстав для представництва, підтримує позицію прокурора та визнає наявність підстав для представництва.

Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено перш за все Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно частини третьої статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Підставами звернення до господарського суду з метою захисту інтересів держави у цій справі прокурор визначив бездіяльність компетентного органу Львівської міської ради, на яку покладено обов`язок здійснювати представництво та захист інтересів територіальної громади міста Львова, та яка у спірних правовідносинах виступає орендодавцем земельної ділянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, правові висновки у якій застосував суд першої інстанції під час постановлення оскарженої ухвали, наведено наступні правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень -це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Виходячи зі змісту наведених вище норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави.

Таким чином у кожному випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити у чому полягає бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту або ж здійснення захисту неналежним чином) та необхідність здійснення такого захисту прокурором.

В оскаржуваній ухвалі про залишення позову прокурора без розгляду, суд першої інстанції обґрунтував відповідний висновок відсутністю підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду з огляду на недоведення ним неможливості захисту інтересів держави самим позивачем, який може самостійно захищати інтереси держави, а також тим, що прокурор перед зверненням до суду не дотримався розумного строку, протягом якого компетентний орган міг би самостійно звернутись до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся до господарського суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Львівської міської ради 16.03.2020.

Повідомлення позивача про звернення до суду (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру») було надіслано Львівській міській раді 13.03.2020.

Водночас, документи, додані до позовної заяви, підтверджують факт обізнаності міської ради із наявним порушенням інтересів територіальної громади, а саме ненадходженням протягом тривалого часу орендної плати за договором оренди землі від 15.07.2014 №Ф-2341, укладеним з ПП «МБ «Система» (нове найменування ПП «Голден Пересвіт»).

Так, копію спірного договору оренди було засвідчено представником міської ради 30.01.2021, розрахунок заборгованості здійснений міською радою станом на 01.01.2020 на запит прокурора, у листі від 16.10.2019 за №4203-вих4373 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило ПП «Голден Пересвіт» про існування заборгованості за орендну плату.

При цьому, як вбачається з розрахунку недоотриманих коштів міським бюджетом від орендної плати за землю станом на 01.01.2020, орендну плату у 2019 році сплачено лише за один місяць, тобто період заборгованості становив щонайменше 11 місяців на момент здійснення міською радою розрахунку та більш, ніж рік та два місяці станом на день звернення прокурора з позовом до господарського суду.

Те, що міська рада, будучи обізнаною з наявністю заборгованості за оренду земельної ділянки протягом тривалого часу, не вчиняла дій, спрямованих на захист порушених прав та інтересів територіальної громади, зокрема, не звернулась до суду із відповідним позовом, свідчить про неналежне здійснення компетентним органом своїх повноважень, що є достатньою підставою для звернення прокурором до суду з метою захисту інтересів держави.

Колегія суддів також враховує правові висновки Верховного Суду (на який посилаються скаржники), викладені у постановах від 20.01.2021 у справі №927/468/20 та від 11.03.2021 у справі №910/3158/19, згідно з якими часовий проміжок, який минув між повідомленням позивача та поданням позову у справі, не завжди є вирішальним у питанні дотримання прокурором приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Критерій «розумності», який наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально. До таких чинників відноситься, зокрема, але не виключно, обізнаність позивача про наявність правопорушення та вжиті ним заходи з моменту такої обізнаності спрямовані на захист інтересів держави.

Аналогічний висновок наведено також у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі 902/864/20, яку в судовому засіданні просила врахувати прокурор.

Відтак, дійшовши висновку про недотримання прокурором розумних строків, які надають можливості відповідним органам відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, поза увагою суду першої інстанції залишились обставини того, що Львівська міська рада була обізнана про порушення інтересів територіальної громади щонайменше з 16.10.2019 - листа за №4203-вих4373 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради з повідомленням ПП «Голден Пересвіт» про наявну заборгованість, що відбулось значно раніше звернення прокурора (13.03.2020) з повідомленням позивача про намір звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи, прокурор на виконання частини четвертої статті 53 ГПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував у позовній заяві неналежне здійснення захисту порушених інтересів держави в особі територіальної громади міста Львова міською радою, яка впродовж тривалого періоду часу не вжила заходів щодо їх судового захисту.

Крім іншого, стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає право суб`єкта владних повноважень на оскарження повідомлення прокурора про представництво інтересів у суді, тобто надає такій особі право на спростування обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу на обґрунтування підстав представництва.

Однак, у цій справі Львівська міська рада, в інтересах якої подано позов, не спростовувала обставин, на які посилався прокурор у позовній заяві на обґрунтування підстав представництва інтересів держави, активно підтримувала позовні вимоги прокурора у суді першої інстанції, що підтвердила також у заяві про приєднання до апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про дотримання прокурором при зверненні до суду з позовом в інтересах держави вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та частини четвертої статті 53 ГПК України, а відтак про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Окрім того, слід зазначити, що у відповідності до положень ч.4 ст.53 ГПК України невиконання прокурором вимог щодо обґрунтування в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, не зазначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 ГПК України, тобто залишення позовної заяви без руху.

У цій справі ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.03.2020 відкрито та одночасно зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №912/2385/18 з огляду на неоднакове застосування в судовій практиці статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у подібних правовідносинах щодо здійснення прокурором представництва інтересів держави в господарському процесі. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.08.2020 провадження у справі було поновлено у зв`язку із прийняттям 26.05.2020 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18. Однак, ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з недоведеністю підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Львівської міської ради, постановлено 19.05.2021. Відтак колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо постановлення оскарженої ухвали після тривалого розгляду справи у підготовчому провадженні.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та заяви про приєднання до неї, скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/648/20 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 277, 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Франківської окружної прокуратури м. Львова №14.51/04-16-224 вих.21 від 31.05.2021 (вх. №01-05/1904/21 від 01.06.2021) та заяви Львівської міської ради б/н від 23.06.2021 (вх.№01-05/2125/21 від 23.06.2021) про приєднання до апеляційної скарги - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/648/20 скасувати.

3. Справу №914/648/20 направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 25.06.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.