ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1613/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС» (вх.№2-805/21 від 24.06.2021р.) про забезпечення позову у справі №916/1613/21

за позовом: Приватного підприємства «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС» (вул. Героїв Майдану, № 272-В, м. Шаргород, Вінницька обл., 23500, )

до відповідача: Комунального підприємства «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області (вул. Академіка Амосова, № 2, м. Кодима, Одеська обл., 66000, )

про стягнення 496 639,74 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області 496639,74 грн. заборгованості, з яких: 493718,02 грн. основного боргу, 2434,77 грн. пені та 486,95 грн. 3% річних.

Підставою названого позову позивач визначив невиконання відповідачем укладеного між ними договору поставки товарів №9530 від 06.02.2020р. в частині проведення розрахунків за ним щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

14.06.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1613/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

24.06.2021 року за вх.№2-805/21 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить суд заборонити КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області і Кодимській міській раді Подільського району Одеської області, а також всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційну дію державної реєстрації припинення КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області в результаті її ліквідації та внесення до відомостей про КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, запису щодо припинення КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області в результаті її ліквідації.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним.

Як вказує позивач, у відомостях відносно відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказано, що засновник відповідача 06.05.2021р. прийняв рішення щодо припинення юридичної особи відповідача в результаті її ліквідації та визначив строк розгляду вимог кредитора - до 07.07.2021р.

31.05.2021р. позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості, яку останній отримав 04.06.2021р., а 04.06.2021р. представник позивача направив відповідачу примірник позовної заяви з доданими документами, який також отримано відповідачем 10.06.2021р.

При цьому, як стверджує позивач, всупереч приписам ч. 6 ст. 105 ЦК України, відповідач не повідомив позивача про розгляд отриманих у вказаних документах вимог щодо сплати боргу та прийняте за результатами розгляду таких вимог рішення.

При цьому, позивач зауважує, що ним отримано відомості, що засновником відповідача - Кодимською міською радою Подільського району Одеської області, всупереч вимогам законодавства, замість сприяння відповідачу в напрямку найскорішого погашення боргу, прийнято рішення про вилучення з господарського відання відповідача будівлі, в якій останній проводив фінансово-господарську діяльність і яка являється єдиним матеріальним активом і засобом отримання доходу відповідача.

Викладене, на переконання позивача, однозначно свідчить, що як відповідачем, так і його засновником не вживаються жодні заходи, направлені на погашення існуючого перед позивачем боргу. Наслідком такої неналежної господарської поведінки та бездіяльності є той факт, що відповідачем за період з 19.05.2021р. по 22.06.2021р. не сплачено будь-яких коштів в рахунок погашення наявного боргу перед ПП «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС».

Відтак, на думку позивача, всі наведені факти однозначно вказують на намір відповідача та його засновника в мінімально встановлений законодавством строк - відразу після 07.07.2021р., припинити юридичну особу відповідача шляхом її ліквідації, уникнувши таким чином, сплати існуючої заборгованості позивачу, а реалізація намірів щодо припинення юридичної особи відповідача шляхом ліквідації, фактично унеможливить виконання рішення суду по даній справі, за умови задоволення позовних вимог позивача.

За висновком позивача, заборона вчинення реєстраційних дій, в даному випадку щодо припинення юридичної особи відповідача шляхом її ліквідації, є достатнім та одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Крім того, заявник вважає, що оскільки в даний час, єдиним засновником відповідача та водночас особою, яка має керівний вплив на відповідача, являється Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, а також через те, що саме міськрада листом від 09.04.2021 р. № 02-17/677 гарантувала здійснення оплати боргу протягом двох місяців від дати гарантійного листа і такої оплати на користь позивача не проведено, заборона вчиняти реєстраційну дію державної реєстрації припинення КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області в результаті її ліквідації та внесення до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запису щодо припинення КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області в результаті її ліквідації, в обов`язковому порядку має розповсюджуватися і на Кодимську міську раду Подільського району Одеської області.

Щодо зустрічного забезпечення заявник вказав, що забезпечення позову в спосіб, який зазначений вище, не спричинить збитків відповідачу, тому зустрічне забезпечення позову не потрібне.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, господарський суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; виключено; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Позивач, звернувшись до господарського суду із заявою про забезпечення позову, має обов`язок обґрунтувати необхідність забезпечення позову, у цьому випадку довести, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії, при цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в чинній постанові пленуму від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.05.2021р. внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи, Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, отже КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області знаходиться в стані припинення. Крім того, засновником встановлено строк для заявлення кредиторами свої вимог

Окрім того, за приписами частини 1 статті 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

Предметом спору по справі № 916/1613/21 є стягнення з КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 496 639,74 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з ч.8-9 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Отже, під час здійснення процедури ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія має розглянути заяву кредитора, прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду, яке надіслати кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора та відобразити результати розгляду заяви кредитора шляхом складання проміжного ліквідаційного балансу підприємства.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що вимога про заборону державним реєстраторам вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості або записи про припинення юридичної особи щодо КП «Кодимська аптека» Кодимської міської ради Одеської області суперечить ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, не пов`язана з предметом спору і не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, вимоги викладені в заяві про забезпечення позову фактично не є пов`язаними з підставами та вимогами, зазначеними в позовній заяві та стосуються різних підстав виникнення.

З огляду на вищезазначені норми, твердження заявника щодо неможливості виконання рішення суду після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи, буде неможливо є безпідставними.

Отже, заявником доказово не обґрунтовано, що невжиття обраних заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити/унеможливити виконання рішення суду або ефективне поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду, в розрізі обраного способу захисту порушених прав шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Дослідивши вказані докази, долучені до заяви про забезпечення позову від 24.06.2021р., суд вважає їх недостатніми для підтвердження припущень щодо можливого вилучення з господарського відання нерухомого майна відповідача, яке є єдиними матеріальним активом і засобом отримання ним доходу, тобто не зазначено достатньо обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вилучення майна та утруднення виконання рішення суду без підтвердження такого припущення доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити, чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних ) прав або інтересів позивача.

З урахуванням викладеного суд, у відповідності до статті 140 ГПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС» про забезпечення позову.

За приписами ч. 6, 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За таких обставин, господарський суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, недоведеною належними, достовірними та достатніми доказом, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства «O.L.KAR. ФАРМ-СЕРВІС» (вх.№2-805/21 від 24.06.2021р.) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності 25.06.2021 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення (підписання).

Суддя О.В. Цісельський