номер провадження справи 27/191/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 Справа № 908/2938/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" (01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 21А, ідентифікаційний код 41022900)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (69123 м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8а, ідентифікаційний код юридичної особи 38284929)

про стягнення 288 093 грн. 85 коп.

представники сторін

від позивача: Чикалов Р.Г., ордер АА № 1059488 від 05.11.2020

від відповідача: Хілько А.С. ордер АР № 1040418 від 17.03.2021

У С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" 44 943 грн. 25 коп. пені, 243 150 грн. 60 штрафу.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2938/20 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду 20.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2938/20, присвоєно справі номер провадження 27/191/20, розгляд справи по суті призначено на 17.12.2020.

Справа № 908/2938/20 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2020, відповідно до ст. 216 ГПК України, розгляд справи відкладався на 19.01.2021.

Ухвалою суду від 19.01.2021, відповідно до ст. 250 ГПК України, суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/2938/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 16.02.2021.

Ухвалою суду від 16.02.2021 підготовче засіданні на підставі ст. 183 ПК України було відкладено на 17.03.2021.

Ухвалою суду від 17.03.2021, відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/2938/20 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 06.04.2021.

Ухвалою суду від 06.04.2021, відповідно до ст. 216 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 27.04.2021.

Ухвалою суду від 27.04.2021, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод строк розгляду справи № 908/2938/20 продовжено, на підставі ст. 216 ГПК України, розгляд справи відкладено на 19.05.2021.

Ухвалою суду від 19.05.2021 оголошувалася перерва до 02.06.2021.

У судовому засіданні 02.06.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 02.06.2021, відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Оберіг".

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача у судовому засіданні 02.06.2021р. підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача 44 943 грн. 25 коп. пені, 243 150 грн. 60 штрафу. Позов обґрунтовано ст. ст. 526, 610, 611, 612, 625, 629, 693 ЦК України, ст.ст. 22, 54, 57,162 ГПК України.

Відповідач проти позову заперечив на підставах, викладених у письмовому відзиві б/н від 30.11.2020 (вх. № 23780/08-08 від 04.12.2020). В обґрунтування своїх заперечень зазначив наступне. Відповідно до п. 5.1 договору, надання послуг з ремонту проводиться протягом строку дії цього Договору та розпочинається тільки на підставі наданої письмової рознарядки Замовником, яка вважається дозволом на початок надання послуг з ремонту та є підтвердженням готовності Замовника до приймання послуг з ремонту. Рознарядка направляється на електронну пошту виконавця е-mail: в сканованому вигляді та/або направляється оригінал. Відповідно до п. 5.2 договору, зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог Статуту замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами: директором (особа, що виконує обов`язки) та заступником директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» або заступниками директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця». Таким чином, враховуючи умови п. 5.1, 5.2, 5.3 договору, за відсутності рознарядки, у відповідача не було правових підстав для початку виконання робіт. З огляду на це, вважаємо обставини щодо порушення відповідачем умов договору та ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України - недоведеними. З боку позивача рознарядки надійшли у наприкінці грудня 2020 року. Точну дату рознарядок зазначити відповідач не має можливості, оскільки документи по взаємовідносинам з позивачем були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/5514/20 слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Запорізькій області згідно з Протоколом обшуку від 21.07.2020. На виконання п. 6 ч. 3 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідач зазначив, що рознарядки не можуть бути подані разом із відзивом, із причин їх вилучення.

В засіданні суду 02.06.2021 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 02.06.2021, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

18.11.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № УЗ/ЦЛ-19884/Ю.

Відповідно до умов п. 1.1 договору Виконавець, за завданням Замовника, на свій ризик, за рахунок власних сил і коштів, у відповідності до умов цього Договору зобов`язується у 2019 році надати послуги з ремонту (надалі по тексту - послуги з ремонту) холостих колісних пар пасажирських вагонів (надалі-обладнання) відповідно до Технічного завдання (Додаток № 1 до Договору) і здати результат Кінцевому одержувачу послуг з ремонту та Замовнику, а Замовник оплатити фактично надані послуги з ремонту, які прийняті Кінцевим одержувачем послуг з ремонту та Замовником.

Відповідно до п. 5.4 розділу 5 договору послуги з ремонту обладнання виконуються Виконавцем партіями, на підставі заявки кінцевого одержувача послуг з ремонту, згідно п. 5.3 цього договору, та здійснюється протягом 20 календарних днів, з моменту підписання акту прийому-передачі колісних пар в ремонт Виконавцю.

Згідно акту прийому - передачі колісних пар в ремонт № 1 від 25.11.2019 Замовником було передано в ремонт, а Виконавцем прийнято холості колісні пари № 5 351135; № 29 289273; № 5 33731; № 39 52567; № 29 064861; № 29 726623; № 29 746638; № 29 691673; № 29 242809; № 556465; № 39 3006; № 39 13532; № 29 471675; № 29 059820 всього-14 штук, а згідно акту прийому - передачі колісних пар в ремонт № 2 від 28.11.2019 - № 29 268647; № 02 5254; № 39 119370; № 29 632700; 60 17617 всього - 5 шт.

Позивач у позовній заяві зазначив, що враховуючи умови п. 5.4 договору строк надання послуг з ремонту колісних пар по акту № 1 від 25.11.2019 сплив 15.12.2019, а по акту № 2 від 28.11.2029 - 19.12.2019.

Відповідно до п. 5.8 договору приймання відремонтованого обладнання здійснюється на території Виконавця. Остаточне приймання наданих послуг з ремонту проводиться шляхом підписання акту здачі-приймання колісних пар з ремонту (Додаток №5 до Договору) уповноваженими представниками Сторін після повернення колісних пар на територію Кінцевого одержувача послуг з ремонту.

Згідно акту здачі-приймання колісних пар з ремонту № 1210/5 від 10.12.2019 Замовнику були передані з ремонту 9 з 14 колісних пар, а згідно акту здачі-приймання колісних пар з ремонту № 0117/5 від 17.01.2020 Замовнику було передано 10 колісних пар, з яких 5 колісних пар, що здавалися в ремонт 25.11.2019 та 5 - 28.11.2019.

Матеріалами справи підтверджено, що в порушення умов договору відповідачем виконані вищевказані послуги з порушенням строків виконання,

Виконавцем з простроченням надано послуги з ремонту холостих колісних пар в кількості 10 шт. Кількість днів прострочення 5 колісних пар, переданих в ремонт 25.11.2019 склала 30, а 5 колісних пар, переданих в ремонт 28.11.2019 - 29.

Відповідно до п. 7.2 договору за порушення строків надання послуг з ремонту Виконавець сплачує пеню у розмірі 0.1% вартості послуг з ремонту за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від ціни цього Договору.

Згідно п. 3.1 договору загальна сума договору складає без ПДВ 2 894 650,00 грн., ПДВ 20% - 578 930,00 грн., сума разом з ПДВ 3 473.580,00 грн.

Згідно проведеного розрахунку розміру пені та штрафу, сума до стягнення за неналежне виконання відповідачем умов п. 5.4 договору склала 288 093 грн. 58 коп., з яких 44 943 грн. 25 коп. пеня та 243 150 грн. 60 коп. штраф (прострочка виконання зобов`язання з надання послуг по ремонту холостих колісних пар склала більше 20 днів).

Відповідно до п.п. 9.1 договору, усі спори та розбіжності, що виникатимуть між сторонами за цим договором або у зв`язку з ним, вирішується шляхом переговорів.

Пунктом 9.2 договору сторонами визначено, що усі спори між сторонами, по яких не було досягнуто згоди, вирішуються в порядку передбаченому чинним законодавством України в господарському суд за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з м моменту його укладання та діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язання.

Суд звертає увагу сторін, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язань відповідача, які виникли внаслідок його укладення та не були виконані на момент припинення договору.

За неналежне виконання договору №УЗ/ЦЛ-19884/Ю від 18.11.2019 року з метою досудового врегулювання спору в частині стягнення неустойки Дніпровським пасажирським вагонним депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» 15.01.2020 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 57 від 14.01.2020 , а 06.03.2020 від відповідача було отримано відповідь на претензію від 21.02.2020 за вих. № 105-02/2020.

Зі змісту відповіді вбачається, що з проведеним нарахуванням пені відповідач згодний, а не згодний лише з розрахунком штрафу і зазначає, що штрафу у розмірі 7% слід нараховувати не від ціни Договору, а від вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання.

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. А отже, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положенням ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одні сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони) (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відносини, що виникли між позивачем та відповідачем на договору є господарськими зобов`язаннями, а тому згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 Господарського кодексу, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у (строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням,

проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За порушення виконання відповідачем зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача пеню за загальний період з 16.12.2019 по 16.01.2020 в розмірі 44 943 грн. 25 коп.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що застосування господарських санкції повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотки вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частиною 2 статті 231 ГК України встановлено розмір штрафних санкцій якщо інше не передбачено законом чи договором,.

Оскільки п. 7.2 договору сторони встановили інше, а саме за порушення строків надання послуг з ремонту Виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості, послуг з ремонту за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від ціни цього Договору.

Відповідно твердження відповідача викладені у відповіді на претензію не ґрунтуються на нормах закону.

За перерахунком суду, зробленого за допомогою інформаційної системи "Законодавство", період за який стягується пеня складає з 16.12.2019 по 16.01.2020 складає 32 дні, а не як заявлено позивачем - 30 днів.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягується сума пені за 30 днів в розмірі 44 943 грн. 25 коп.

Судом перевірено правильність нарахування пені за допомогою за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та правильність нарахування штрафу, встановлено, що заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах розміру заявлених позовних вимоги в сумі 44 943 грн. 25 коп., заявлена до стягнення сума штрафу в розмірі 243 150 грн. 60 коп. також є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів надання послуг за договором в строк, визначений п. 5.4 договору.

Відповідачем у відзиві на позов не спростовано факту неналежного виконання умов договору, оскільки пунктом 5.4 договору визначено строк надання послуг та початок його відрахування, а саме 20 календарних днів, з моменту підписання акут прийому-передачі колісних пар в ремонт Виконавцю, на підставі заявки Кінцевого одержувача.

Позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Представником позивача надано до матеріалів справи ухвалу від 10 липня 2020 року слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Гашук К.В. у справі № 335/5761/20, де зазначено наступне: в ході досудового розслідування встановлено, що безпосереднє виконання вказаних робіт здійснювалося, за вказівкою керівництва АТ «Укрзалізниця», на виробничих потужностях та за рахунок підприємств, що входять до її складу, а саме: ПрАТ «ЗЕРЗ» () та ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () без документального оформлення, а також на потужностях ТОВ «МЗ «КВІК» без відповідної сертифікації виробництва.

Таким чином, внаслідок фіктивного/неякісного виконання ремонтів редукторних та холостих колісних пар пасажирських вагонів, посадовими особами філії «Пасажирська компанія» А Г «Укрзалізниця» та ТОВ «МЗ «КВІК» нанесено збитки державному підприємству на суму 47 мільйонів гривень.

Крім того встановлено, що ТОВ «МЗ «Квік» період 2018-2019 р.р. під виглядом виконання умов договорів з АТ «Укрзалізниця» та забезпечення виконання ремонтних робіт холостих та редукторних колісних пар пасажирських вагонів, документально придбало у підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Елтранс Україна» (код ЄДР1ІОУ 39380838). ТОВ «ТД «Технолліон», (). ТОВ «Ердо Груп» (). "ТОВ «Будівельна Вежа» (). ТОВ «ЛегалВоркс» (код ЄДРПОУ 425250І6 ). ТОВ «Вест Ріал Кстеііт» (). ТОВ «МЄ Трейд Україна» () та ТОВ «Аддішенел Ревепью Менеджмент» [) товарно-матеріальні цінності, які необхідно використати при здійсненні вищевказаних ремонтних робіт. При цьому, у контрагентів вказаних підприємств, відсутне документальне підтвердження (згідно податкової бази) придбання вказаних товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки виконання послуг з ремонту редукторних колісних пар пасажирських вагонів у кількості 45 послуг та послуг з ремонту холостих колісних пар пасажирських вагонів у кількості 124 послуг не підтверджено первинними документами. ТОВ «МЗ «Квік» безпідставно сформовано податковий кредит і ПДВ по придбанню основної номенклатури товарів від зазначених СГД у розмірі 2 447 194 грн. Тобто, ТОВ «МЗ «Квік» безпідставно зменшено сум) податкових зобов`язань по ПДВ ПО операціям придбання матеріалів для виконання 45 послуг ремонту редукторних колісних пар та І24 послуг ремонту холостих колісних пар, які використані не в господарській діяльності, всього у розмірі 2 447 194 грн.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження ЛІ 3201956 від 10.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України відносно невстановлених осіб, які протягом 2019 року внесли У' документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості, а також умисно подали їх для проведення такої реєстрації, ідо призвело до зміни відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відносно понад 200 суб`єктів, в тому числі; ТОБ «Єканеж Плюс» (код за ). ТОВ «Актівайс» (код за ] та ТОВ «Аукціон ТК» (). В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «МЗ «Квік» у період 2019 року, діючи умисно, з метою ухилення від сплати податків при складанні документів податкової звітності, безпідставно віднесли до складу податкового кредиту з ПДВ суми по операціям з підприємства з ознаками «фіктивності», а саме: ТОВ «Сканєж Плюс» (). ТОВ «Актівайс» () та ТОВ «Аукціон ТК», що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 1304695грн., що підтверджено висновками досліджень, які складені співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області. Ухвала слідчого судді міститься в матеріалах справи. Аркуш справи 137 - 141.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті б Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані.

Суд зазначає, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують вищенаведеного та висновку суду про наявність підстав для відповідальності останнього у вигляді стягнення з нього штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у спірних правовідносинах, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (69123 м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8а, ідентифікаційний код юридичної особи 38284929) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі філії "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" (01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 21А, ідентифікаційний код 41022900) 44 943 (сорок чотири тисячі девятсот сорок три) грн. 25 коп. пені, 243 150 (двісті сорок три тисячі сто пятдесят) грн. 60 штрафу, 4 321 (чотири тисячі триста двадцять одна) грн. 41 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Враховуючи перебування судді Дроздової С.С. у щорічній відпустці з 07.06.2021 по 18.06.2021 (включно) повне рішення оформлено і підписано - 22.06.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.