УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.06.2021Справа № 910/7541/21
Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Вуглезбут" Державного підприємства "Львіввугілля"

до Державного підприємства "Укрвугілля"

про стягнення 8 478 582,74 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Вуглезбут" Державного підприємства "Львіввугілля" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Укрвугілля" (далі - відповідач) про стягнення 8 478 582,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання доказів направлення на адресу місцезнаходження відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами (із зазначенням за наявності номеру та дати документу) в порядку, визначеному статтею 172 Господарського процесуального кодексу України;

- надання доказів сплати судового збору в розмірі 127 178,74 грн у встановленому порядку (на платіжні реквізити Господарського суду міста Києва).

Крім того, в ухвалі суду від 17.05.2021 позивачу було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням позивача та його відокремленого підрозділу є: Україна, 80000, Львівська обл., Сокальський район, м. Сокаль, вул. Б.Хмельницького, буд. 26.

На виконання приписів процесуального закону, копію ухвали суду про залишення позову без руху від 17.05.2021 було направлено позивачу та його відокремленому підрозділу на вказану вище адресу.

Відповідно до повернутих на адресу суду повідомлень про вручення поштових відправлень № 035 та № 043 копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021 було вручено позивачу та його відокремленому підрозділу 25.05.2021.

Отже, з урахуванням приписів статті 116 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 04.06.2021.

Проте, позивач у встановлений судом строк описані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021 недоліки позовної заяви не усунув.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на викладене, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, на які звертав увагу позивача суд, залишаючи позовну заяву без руху, позовну заяву і додані до неї документи, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства "Львіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Вуглезбут" Державного підприємства "Львіввугілля" до Державного підприємства "Укрвугілля" про стягнення 8 478 582,74 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з додатками

Суддя О.В. Нечай