РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2021Справа № 910/3418/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту)

до товариства з обмеженою відповідальністю "КПРІНТ"

про стягнення 75 460,86 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

04.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Кпрінт" про стягнення 75 460 грн 86 коп. заборгованості за договором від 05.03.2019 №2516-П-ОДФ-19, в тому числі 64 135 грн 68 коп. основного боргу, 8 641 грн 34 коп. пені та 2 683 грн 84 коп. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2021 (суддя Плотницька Н.Б.) вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

29.03.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заяву про усунення недоліків з доданими документами.

Розпорядженням керівника апарату №05-23/513/21 від 23.04.2021 року у зв`язку з лікарняним судді Плотницької Н.Б., відповідно до частини 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затвердженого рішенням зборів суддів від 14.09.2015 № 17, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/3418/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Мудрого С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №013 (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.04.2021 року, а саме: 02232, місто Київ, пр. Маяковського Володимира, будинок 68.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 28.04.2021 р. повернута до суду у зв`язку з: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку"№270 від 05.03.2009р., рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення їх до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо їх належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про час та місце розгляду справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/3418/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

05.03.2019 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адміністрація) в особі першого заступника начальника адміністрації Одеського морського порту та товариством з обмеженою відповідальністю «КПРІНТ» (рекламорозповсюджувач) укладено договір №2516-П-ОДФ-19.

Відповідно до п.1.1 договору адміністрація надає розповсюджувачу послуги по розміщенню інформації на 8 одиницях сіті-лайтів (далі - рекламоносії) на території пасажирського комплексу. Вищевказана послуга з розміщення інформації надалі іменується як «послуга».

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019р. включно. Сторони погодили, що відповідно до ст. 631 ЦКУ умови цього договору застосовуються до правовідносин, які виникли між ними з 01.03.2019р. (п.4.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору розташування рекламоносіїв наведено у додатку №1 до цього договору.

Згідно з п.2.1.1 договору Адміністрація зобов`язується: надати рекламорозповсюджувачу послуги зазначені у п. 1.1. даного договору.

Відповідно до п.2.2 договору рекламорозповсюджувач зобов`язується:

- прийняті надані послуги в обсязі, зазначеному у розділі 1 даного договору (п.2.2.1),

- здійснювати оплату адміністрації за послуги згідно з умовами даного договору (п.2.2.3

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість послуги по розміщенню інформації на 8 одиницях сіті-лайтів складає 8 015 грн. 71 коп. на місяць у т.ч. ПДВ - 1 225 грн. 95 коп.

Розмір вартості послуги може бути переглянутий у випадку зміни цін та тарифів, а також в інших випадках, передбачених законодавством України (п.3.5 договору).

Відповідно до наказу адміністрації Одеського морського парту №447/19 від 19.06.2019р. «Про затвердження та введення в дію тарифів на послуги підрозділів СКІ та ЗЗ для сторонніх організацій» вартість послуги по розміщенню інформації на одному сіті-лайті становить 835,10 грн. без ПДВ в місяць (з ПДВ 1002,12 грн.).

Таким чином, вартість послуги по розміщенню інформації на 8 одиницях сіті-лайтів складає 8 016,96 грн. на місяця з урахуванням ПДВ (1002,12 * 8).

На виконання умов договору, позивачем надано відповідачу послуги з розміщення інформації, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- №230015 від 31.05.2019р. за травень 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- від 30.06.2019р. за червень 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- №230064 від 31.07.2019р. за липень 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- від 31.08.2019р. за серпень 2019 на суму 8 016,96 грн.

Також, як зазначено позивачем, виконуючи вимоги договору надано відповідачу послуги з розміщення інформації, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- №230092 від 30.09.2019р. за вересень 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- №230101 від 31.10.2019р. за жовтень 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- №230113 від 30.11.2019р. за листопад 2019 на суму 8 016,96 грн.,

- №230123 від 31.12.2019р. за грудень 2019 на суму 8 016,96 грн.

Однак, відповідач не з`явився для підписання актів за період з вересня по грудень 2019 року. Враховуючи неявку рекламорозповсюджувача, адміністрацією було направлено лист №2569/19-03-09/Вих/19 від 28.10.2020р. на адресу відповідача з проханням підписати акти здачі-прийняття робіт за період за період з серпня 2019р. по грудень 2019р.

Проте, підписані акти не повертались та жодної відповіді не отримано.

Тобто, акти за період вересень-грудень 2019 року підписані тільки зі сторони позивача.

При цьому, суд зазначає, що не підписання з боку відповідача вищезазначених актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) не дає підстави вважати такі послуги не наданими, враховуючи, що в матеріалах справи не міститься жодного заперечення щодо надання таких послуг.

Відповідно до п.3.2 договору рахунки за надані послуги виставляються після оформлення акту надання послуг, який підписується сторонами не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним періодом, на підставі наданого адміністрацією впродовж звітного місяця послуг рекламорозповсюджувачу. Підписання акту наданих послуг сторонами є підтвердженням відсутності взаємних претензій.

До матеріалів справи позивачем додано виставлені відповідачу рахунки, а саме:

- №230038 від 31.05.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230059 від 30.06.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230064 від 31.07.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230078 від 31.08.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230092 від 30.09.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230101 від 31.10.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230113 від 30.11.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

- №230123 від 31.12.2019 року на суму 8 016,96 грн.,

Як зазначено позивачем, усі зазначені вище рахунки залишаються не сплаченими рекламорозповсюджувачем.

Також, в матеріалах справи наявні зареєстровані позивачем в ЄРПН податкові накладні за надані послуги.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оплата за даним договором здійснюється шляхом безготівкової оплати за послуги не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним періодом (п.3.3 договору).

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У зв`язку з невиконанням відповідачем договору в частині оплати позивачем направлено відповідачу претензію №2651/19-03-09/Вих/19 від 09.11.2020р.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 64 135,68 грн. (за період травень - грудень 2019 року) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 8 641,34 грн. та три проценти річних в розмірі 2 683,84 грн. на раховані по 16.02.2021 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.3 договору за затримку в оплаті належних адміністрації платежів рекламорозповсюджувач оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 8 641,34 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 2 683,84 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з до товариства з обмеженою відповідальністю "Кпрінт" (02232, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, будинок 68, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01133, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ) в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, Одеська обл., місто Одеса, площа Митна, будинок 1, Код ЄДРПОУ ВП:38728457) основний борг в розмірі 64 135 (шістдесят чотири тисячі сто тридцять п`ять) грн. 68 коп., пеню в розмірі 8 641 (вісім тисяч шістсот сорок одна) грн. 34 коп., три проценти річних в розмірі 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 84 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий