РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2021Справа № 910/18594/20
За позовом ОСОБА_1 , м. Амман, Йорданія, власник Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс"

до ОСОБА_2

про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою у сумі 839222,49 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" з вимогами до ОСОБА_2 з позовом про відшкодування збитків, завданих посадовою особою позивача у розмірі 839222,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що колишнім директором ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" вчиненням правочинів було завдано товариству збитки, які учасник ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" в інтересах товариства просить стягнути на користь останнього у сумі 839222,49 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2020 суд звернувся до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_2 (паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 10.06.1998, видавник: Києво-Святошинський РВ ГУ МВС України в Київській області), за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016.

16.12.2020 надійшла відповідь на запит.

Ухвалою суду від 24.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.02.2021.

В підготовчому засіданні 11.02.2021 оголошено перерву до 25.02.2021.

Ухвалою суду від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 29.03.2021.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкладено судове засідання до 15.04.2021.

15.04.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.05.2021.

20.05.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2021.

Ухвалою суду від 03.06.2021 відкладено судове засідання на 14.06.2021.

14.06.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо наявності збитків, завданих діями посадової особи.

В судовому засіданні 14.06.2021 оголошено перерву до 17.06.2021.

В судове засідання 17.06.2021 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд відзначає, що про розгляд справи відповідач був належним чином повідомлений, оскільки, згідно приписів ст. 122 ГПК України, ухвали були оприлюднені. Крім того, ухвали суду про відкриття провадження у справі та про виклик відповідача, відкладення розгляду справи направлялись відповідачу за адресою його місця знаходження та були повернуті в зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву та доказів в спростування позиції позивача не скористався.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи, в матеріалах справи міститься докази необхідні для її розгляду, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 06.11.2007 до реєстру було внесено запис про проведення державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс", єдиним засновником (учасником) якого станом на 30.11.2020 зазначено ОСОБА_1 , з розміром внеску до статутного капіталу - 46400,00 грн, основний вид економічної діяльності: діяльність туристичних операторів. Керівник - ОСОБА_1 з 05.04.2018.

Згідно Наказу № 5 від 05.05.2008 призначено на посаду директора ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" ОСОБА_2 з 07.05.2008.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019, яка набрала законної сили, у справі № 910/15527/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айк`ю Консалтинг" про стягнення суми основного боргу у розмірі 700000,00 грн за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 2 від 03.01.2018 встановлено наступні обставини: "Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Айк`ю Консалтинг" 700000,00 грн із зазначенням в призначенні платежу: поворотна безвідсоткова фінансова допомога згідно договору № 2 від 03.01.2018 р., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. Оскільки з матеріалів справи не вбачається строку повернення грошових коштів, переданих за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 2 від 03.01.2018 р., 27.04.2018 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 1/04, в якій просив відповідача повернути позику у сумі 700000,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку № 0114 від 03.05.2018 р. Отже, керуючись ст. 1049 ЦК України, строк виконання грошового зобов`язання відповідача на користь позивача є таким, що настав. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення 700000,00 грн боргу за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 2 від 03.01.2018 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 № 910/15527/18 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айк`ю Консалтинг" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 6А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" (01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12, оф. 206, ) 700000 (сімсот тисяч),00 грн суми основного боргу, 10500 (десять тисяч п`ятсот),00 грн судового збору за подання позовної заяви та 15750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят), 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.11.2020 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження № 60959952 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 26.11.2019 № 910/15527/18 по стягненню з ТОВ "Айк`ю Консалтинг" на користь ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" суми у розмірі 726250,00 грн. Виконавцем встановлено, що в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зазначеного виконавчого документу майна належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними: Згідно повідомлення з Регіонального сервісного центру ГУМВС в м. Києві транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Кошти, на які можливо звернути стягнення відсутні. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація стосовно майна боржника в реєстрі відсутня. Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець постановив: виконавчий документ, наказ Господарського суду міста Києва від 26.11.2019 № 910/15527/18 про стягнення з ТОВ "Айк`ю Консалтинг" на користь ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" суми у розмірі 726250,00 грн повернути стягувачу.

Позивач мотивує свої вимоги про стягнення з відповідача (колишнього директора ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс") грошових коштів у розмірі 839222,49 грн у якості збитків, тим, що при укладенні договору поворотної фінансової допомоги № 2 від 03.01.2018 ОСОБА_2 була директором ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" та єдиним учасником ТОВ "Айк`ю Консалтинг". Грошові кошти за договором на підставі рішення суду у справі № 910/15527/18 повернуті не були, оскільки, відповідач вчинив дії спрямовані на неможливість виконання рішення, зокрема змінив учасника та керівника ТОВ "Айк`ю Консалтинг", відчужив майно та закрив рахунки. Позивач вказує, що відповідач при укладенні договору діяв недобросовісно та не в інтересах позивача і мала конфлікт інтересів. Позивач вказав, що внаслідок укладення договору від 03.01.2018 № 2 власнику ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" довелось за власний рахунок відшкодовувати завдані відповідачем збитки у розмірі 700000,00 грн. Позивач вказує, що ОСОБА_2 використовувала ділову репутацію ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" для залучення клієнтів до ТОВ "Айк`ю Консалтинг". Все вищезазначене, на думку позивача, є підставою для стягнення з відповідача збитків у розмірі 839222,49 грн, що складаються з 700000,00 грн, переданих як поворотна фінансова допомога ТОВ "Айк`ю Консалтинг", та 3% річних у розмірі 45212,49 грн, втрат від інфляції у розмірі 94010,00 грн, нарахованих на суму не повернутої поворотної фінансової допомоги.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та доказів, в спростування доводів позивача.

Як було встановлено судом вище, ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" на підставі договору № 2 від 03.01.2018 було перераховано ТОВ "Айк`ю Консалтинг" поворотну фінансову допомогу у розмірі 700000,00 грн. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі № 910/15527/18 з ТОВ "Айк`ю Консалтинг" на користь ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" було стягнуто в примусовому порядку сплачені за договором від 01.03.2018 № 2 грошові кошти у розмірі 700000,00 грн. Рішення суду у справі № 910/15527/18 наразі не виконано, виконавчий документ повернутий стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Щодо заявленого позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, у тому числі, спори у справах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Отже, позовні вимоги учасника товариства заявлено правомірно та відповідно до чинного процесуального законодавства як учасником товариства.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Відповідно до ст. 89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Особливості управління господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, визначаються законами України. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Перші три елементи складу правопорушення розглядаються як об`єктивні умови відповідальності, доведення наявності яких покладається на потерпілу особу. Четвертий складовий елемент правопорушення - вина є суб`єктивною умовою цивільно-правової відповідальності особи, яка порушила зобов`язання. Тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, але й самий факт порушення боржником його обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і шкодою. Навпаки, щоб звільнитись від відповідальності, боржник має довести відсутність своєї вини.

Оскільки, при розгляді справи № 910/15527/18 Північним апеляційним судом було визнано обгрунтованими вимоги позивача про стягнення коштів у сумі 700000,00 грн на підставі договору від 03.01.2018 № 2, а отже відповідний договір був визнаний як належна правова підстава для виникнення у контрагентів за ним взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання. Зобов`язана сторона має право виконати зобов`язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов`язання. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При розгляді справи № 910/15527/18 позивачем не заперечувалась правомірність правочину, не вказувалось на недійсність правочину з огляду на неправомірні дії директора ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" ОСОБА_2 при його укладенні чи виконанні.

А отже договір від 03.01.2018 № 2 є правомірним, кошти сплачені за ним третій особі є виконанням взятих на себе позивачем договірних зобов`язань, а не повернення відповідачем коштів є порушенням з його боку грошових зобов`язань. А тому дії, вчинені позивачем, в тому числі через свого керівника, на виконання його господарських зобов`язань, не є і не можуть бути протиправними.

Тобто дії, вчинені на виконання правомірного правочину, не є протиправними, а отже позивачем не доведено вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка б зумовила можливість покладення на неї відповідальності та стягнення збитків.

Крім того, позивач не надав доказів оспорення правочину вчиненого відповідачем, звільнення відповідача в зв`язку з неправомірною поведінкою чи притягнення відповідача до будь-яких видів відповідальності. Також позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідач вчиняла дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду у справі № 910/15527/18 (відчуження майна).

Щодо посилань позивача на конфлікт інтересів, в тому числі при укладенні спірного договору, оскільки, позивачем та ТОВ "Айк`ю Консалтинг" здійснювалась діяльність одного виду в рамках одного міста, то позивачем не надано суду належних, допустимих та вірогідних доказів в підтвердження відповідних обставин.

Також суд відзначає, що оскільки, позивачем уже стягнуто на свою користь суму поворотної фінансової допомоги з ТОВ "Айк`ю Консалтинг", то стягнення відповідних коштів з відповідача є подвійним стягненням, що суперечить нормам чинного законодавства.

Решта доводів позивача не підтверджені належними та допустимим доказами, крім того, не впливають на предмет доказування у даній справі.

Отже позивачем не доведено завдання йому збитків відповідачем (що кошти, не повернуті контрагентом є саме збитками позивача), протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між збитками та поведінкою відповідача та вини відповідача.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів позивача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо у спорі про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, судові витрати за правилами цієї статті мають бути стягнуті на користь юридичної особи, то вони стягуються на користь власників (учасників, акціонерів), які подали позов в інтересах такої юридичної особи, у тій частині, в якій вони понесені цими власниками (учасниками, акціонерами).

Оскільки, суд визнав позовні вимоги не обгрунтованими та відмовляє у позові, то судовий збір та інші витрати, понесені учасниками ТОВ "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс", не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, а залишаються за учасниками позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайкі Турз Енд Тревел Сервіс" (01023, м. Київ, вул Госпітальна, 12, офіс 206, ідентифікаційний код 35534320) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України у Київській області 10.06.1998) про відшкодування збитків, завданих посадовою особою позивача у розмірі 839222,49 грн - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.06.2021

Суддя І.В. Усатенко