СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р. Справа № 922/4097/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників:

від скаржника не з`явився;

від позивача не з`явився;

від відповідача Гриценко В.О., за довіреністю та контрактом;

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Марченка Анатолія Петровича, м. Харків вх. № 1461Х/З на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.04.2021 р. у справі № 922/4097/20 (суддя Кухар Н.М.)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веліс-Трейд», м. Харків

про стягнення 872 575,55 грн.

ВСТАНОВИЛА:

21.12.2020 Харківська міська рада (далі ХМР, позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веліс-Трейд» (далі ТОВ «Веліс-Трейд», відповідач) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 872 575,54 грн. на підставі ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за період з 01.08.2019р. по 30.11.2020р. відповідач використовував земельну ділянку кадастровий номер :10:002:0043 площею 0,1570 га, на якій розташована будівля з нежитловими приміщеннями, що належать відповідачеві на праві власності, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2020 № 224252243, від 18.12.2020 № 237708275 право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 18-:-24, 36-:42, ІІ, ІІІ, VI, VIІ площею 381,6 кв.м. та нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1б, 2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI площею 343,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1 зареєстроване з 03.04.2019:

- 1/10 за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395, 397;

- 9/10 за ТОВ «Веліс-Трейд» на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395, 397.

Позивач стверджує, що відповідач, за відсутності укладеного договору, у заявлений до стягнення період зберігав кошти та не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, чим збільшив вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

14.01.2021 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшов позов, заявлений ним як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги до ХМР та ТОВ «Веліс-Трейд» про визнання за ОСОБА_1 права власності на кошти, які були безпідставно збережені добросовісним набувачем ТОВ «Веліс-Трейд» у розмірі орендної плати у сумі 872 575,54 грн.

Ухвалою ГСХО від 29.01.2021 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що:

- позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 не відповідає правилам суб`єктної юрисдикції справ за ст. 20 ГПК України;

- за умовами договору про умови користування спільним нерухомим майном від 01.11.2019, на який посилається заявник, ОСОБА_1 не є ФОП;

- позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки вона подана фізичною особою, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 ухвалу ГСХО від 29.01.2021 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 922/4097/20 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову САГС від 01.03.2021 та ухвалу ГСХО від 29.01.2021.

Згідно з даною ухвалою, господарські суди дійшли правомірного висновку, що позовна заява ОСОБА_1 як фізичної особи, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки подана з порушенням правил суб`єктної юрисдикції, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

08.02.2021 до суду першої інстанції надійшов аналогічний позов ОСОБА_1 , проте заявлений ним вже як фізичною особою-підприємцем.

Ухвалою ГСХО від 26.04.2021 відмовлено у відкритті провадження за позовом ФОП Марченка А.П. про визнання права власності на кошти за добросовісним набувачем.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що:

- договір про умови користування спільним нерухомим майном від 01.11.2019, на який посилається позивач, був предметом дослідження під час апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу ГСХО від 29.01.2021. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір про визнання права власності на спірні грошові кошти на підставі цього договору не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки правовідносини, що виникають з даного договору, не є господарськими;

- оскільки ФОП Марченком А.П. в підстави позову покладено той самий договір про умови користування спільним нерухомим майном від 01.11.2019, тому такий спір не відноситься до юрисдикції господарських судів;

- позовні вимоги ФОП Марченка А.П. ґрунтуються на правовідносинах, що склалися між ним та відповідачем за первісним позовом ТОВ «Веліс-Трейд» на підставі укладеного між ними договору, та не стосуються правовідносин, які виникли між ХМР та ТОВ «Веліс-Трейд» на підставі зобов`язання відповідача щодо оплатного користування земельною ділянкою під належним йому нерухомим майном;

- вимоги за первісним позовом та позовом третьої особи не пов`язані підставами цих позовів або поданими доказами, оскільки виникли з різних правовідносин, а задоволення позову третьої особи не призведе до спростування первісного позову частково або у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду від 26.04.2021, ФОП Марченко А.П. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до ГСХО.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги:

- суд першої інстанції протиправно не з`ясував ані зміст договору, ані зміст витягу з ДЗК про земельну ділянку, на який посилається ХМР у своєму позові;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір за даним позовом виник не з господарських, а з цивільних правовідносин, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

- при відмові у відкритті провадження за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 як фізичною особою суди вважали, що позов повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства не через те, що відносини між заявником та відповідачем у справі не є господарськими, а у зв`язку з тим, що позов поданий не ФОП;

- спірними є правовідносини не між сторонами правочину ОСОБА_1 та ТОВ «Веліс-Трейд», а між ФОП Марченком А.П. та ХМР;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у ТОВ «Веліс-Трейд» виникли зобов`язання перед ХМР на підставі земельного законодавства, оскільки заявлений ХМР позов пов`язаний з дотриманням відповідачем податкового законодавства;

- обидва позови взаємопов`язані предметом спору, яким є одні й ті ж самі спірні безпідставно збережені грошові кошти в сумі 872 575,55 грн. у розмірі орендної плати за одну й ту ж саму земельну ділянку, а оскільки власником цих коштів є ФОП Марченко А.П., а не ТОВ «Веліс-Трейд», тому задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову;

- захист прав ОСОБА_1 можливий лише шляхом його участі у справі № 922/4097/20, а захист його прав, які порушені в одній справі, в іншій справі за правилами будь-якого судочинства законодавством не передбачений.

У визначений ухвалою САГС від 17.05.2021 строк, від ХМР надійшов відзив на апеляційну скаргу.

07.06.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Веліс-Трейд» надійшло клопотання про дослідження доказів та урахування обставин, а 22.06.2021 пояснення та заперечення проти доводів ХМР, викладених у відзиві на апеляційну скаргу ФОП Марченка А.П.

23.06.2021 на електронну адресу суду від ХМР надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За приписами ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021, від 07.06.2021 не визнавалася обов`язковою явка представників учасників апеляційного провадження, до відома яких було доведено, що їх нез`явлення у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Враховуючи викладене, зазначене клопотання ХМР підлягає задоволенню.

Представник ТОВ «Веліс-Трейд» у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ФОП Марченка А.П. у повному обсязі.

Представники ХМР та ФОП Марченка А.П. у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову і повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як вбачається зі змісту позовної заяви третьої особи, ФОП Марченко А.П. просить суд визнати за ним право власності на кошти, які були безпідставно збережені добросовісним набувачем ТОВ "Веліс-Трейд" у розмірі орендної плати у сумі 872 575,54 грн. за використання з 01.08.2019 по 30.11.2020 земельної ділянки площею 0,1570 га з кадастровим номером :10:002:0043 по АДРЕСА_1 .

Як на підставу своїх позовних вимог ФОП Марченко А.П. посилається на договір про умови користування спільним нерухомим майном (відповідно до ст. 358, 359, 360 Цивільного кодексу України) від 01.11.2019, укладений між ним, як фізичною особою, та ТОВ "Веліс-Трейд".

За умовами п. 6 цього договору, відповідно до ст. 359 Цивільного кодексу України, з метою відшкодування витрат ОСОБА_1 , пов`язаних з виконанням цього договору, до нього переходять права власності на всі доходи від використання майна, що є у спільній власності, а також безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, зазначеною у п. 2 цього договору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції наголошено, що умови договору про умови користування спільним нерухомим майном (відповідно до ст. 358, 359, 360 Цивільного кодексу України) від 01.11.2019, на який посилається ФОП Марченко А.П., входили до предмету дослідження під час апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу ГСХО від 29.01.2021, якою йому було відмовлено у прийнятті аналогічного позову, проте поданого як фізичною особою, а не як ФОП.

Зокрема, Східний апеляційний господарський суд у своїй постанові від 01.03.2021 дійшов висновку, що з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності спір про визнання права власності на спірні грошові кошти на підставі договору про користування спільним нерухомим майном (відповідно до ст. 358, 359, 360 Цивільного кодексу України), не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки правовідносини, що виникають з укладеного між відповідачем та ОСОБА_1 , яким останній обґрунтовує свої позовні вимоги - не є господарськими.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції у даній постанові зазначив, що в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, внаслідок чого визнав позов ОСОБА_1 таким, що поданий з порушенням правил суб`єктної юрисдикції.

У зв`язку з тим, що у даному апеляційному провадженні суб`єктний склад сторін є відмінним від наведеного апеляційного провадження у справі № 922/4097/20, що обумовлює відсутність підстав для застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України, тому висновок суду першої інстанції з посиланням на ст. 20 ГПК України та п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України про те, що такий спір не відноситься до юрисдикції господарських судів є хибним.

Заявляючи позов від 08.02.2021 зі статусом ФОП Марченко А.П. дотримано згадані вимоги суб`єктної юрисдикції, що кореспондується з диспозитивним правом третьої особи на пред`явлення позову, яке передбачено ст. 49 ГПК України та положеннями ст. 6 Конвенції, у зв`язку з чим відмова місцевим господарським судом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України у відкритті провадження у справі за позовом такої третьої особи є необґрунтованою.

Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу ГСХО не досліджувалося питання пов`язаності зобов`язань ОСОБА_1 за договором від 01.11.2019 із його господарською діяльністю з огляду на наявність у останнього статусу господарюючого суб`єкта та титулу власника нежитлових приміщень (1/10 частини), які розташовані на спірній земельній ділянці.

Самий лише факт укладення цього договору ОСОБА_1 як фізичною особою, а не як суб`єктом підприємницької діяльності не є достатнім для висновку про те, що правовідносини позовної заяви ФОП Марченка А.П. не стосуються правовідносин, які виникли між первісним позивачем та відповідачем у справі на підставі зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за користування земельною ділянкою, оскільки фізична особа-підприємець може провадити господарську діяльність із використанням майна, яке належить їй на підставі речового права як фізичній особі, у зв`язку з чим такий спір має розглядатися господарським судом, а не цивільним.

При цьому, приписами ст. 49 та ст. 180 ГПК України не встановлено таких додаткових умов як дослідження пов`язаності провадження фізичною особою господарської діяльності із укладеними нею правочинами, на які остання посилається як на підстави для заявлення самостійних вимог щодо предмета спору, а також із реалізацією нею певних речових прав, внаслідок чого такі обставини можуть бути досліджені місцевим господарським судом при вирішенні спору по суті.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо відсутності пов`язаності вимог за первісним позовом та позовом третьої особи підставами цих позовів або поданих доказів внаслідок їх виникнення з різних правовідносин, є передчасним.

Крім того, судовою колегією враховується, що ХМР подано до Московського районного суду м. Харкова позовну заяву (цивільна справа № 643/20361/20) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,1570 га з кадастровим номером :106002:00043 по вул. Героїв Праці, 13-а, що свідчить про визнання ХМР права власності цієї особи на згадану частину нежитлових приміщень та факту використання нею спірної земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги (зокрема, щодо пов`язаності позову ХМР виключно із дотриманням відповідачем податкового, а не земельного законодавства) не досліджуються судовою колегією за недоцільністю, оскільки викладені у мотивувальній частині даної постанові висновки суду апеляційної інстанції є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду та, відповідно, задоволення апеляційної скарги скаржника.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ФОП Марченка А.П. задоволенню.

З огляду на те, що на виконання вимог ч. 3 ст. 271 ГПК України справа № 922/4097/20 передається на розгляд суду першої інстанції, тому з урахуванням ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат у справі, в т.ч. і за цією апеляційною скаргою, має здійснити господарський суд, який приймає рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» скаржник звільнений від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Марченка Анатолія Петровича на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.04.2021 р. у справі № 922/4097/20 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.04.2021р. у справі № 922/4097/20 скасувати.

Справу № 922/4097/20 передати на розгляд суду першої інстанції на виконання вимог частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 25.06.2021

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя Н.М. Пелипенко