РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/4834/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 45735,80 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 45735,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.10.2020 у м. Дніпро Дніпропетровської області по проспекту Слобожанському відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить ТОВ «Центр технічної підтримки «МЕМ». На виконання умов договору позивачем було сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 47735,80 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» позивач просить стягнути з відповідача 45735,80 грн страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

20.04.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4834/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача з огляду на те що останнім не застосовано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу під час визначення розміру страхового відшкодування, що в свою чергу суперечить положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім того, відповідач зазначив, що ним було здійснено власний розрахунок суми страхового відшкодування відповідно до якого сума, що підлягає сплаті позивачу складає 32241,13 грн, яка була виплачена останньому відповідно до платіжного доручення №16083 від 05.04.2021. Також відповідачем було заявлено клопотання про витребування від позивача звіту автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що заявлене у відзиві на позовну заяву відповідачем клопотання про витребування у позивача звіту автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку завданого власнику «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 09.10.2020 не містить жодних підстав з яких випливає, що цей доказ має позивач, як і не вказано, яких відповідач вжив заходів щодо самостійного отримання даного доказу та причини неможливості отримання даного доказу самостійно, у зв`язку з чим дане клопотання залишається без задоволення.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що заперечення відповідача є безпідставними оскільки останнім не наведено жодних підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу визначених у п.п. 7.38., 7.39. Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Також позивач зазначив, що долучений відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки він наданий в непідписаному вигляді, не зазначено особа яка його складала та не містить визначених підстав для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 .

26.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в якому останній просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на професійну допомогу з огляду на те, що подана позовна заява не містить ані великого правового обґрунтування, ані великого обсягу доказів зібраних адвокатом. Також відповідач зазначив, що розглядувана справа є малозначною справою, яка розглядається у порядку спрощеного провадження, а тому вимоги про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн є неспівмірними та завищеними.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (страхових, позивач) та ТОВ «Центр технічної підтримки «МЕМ» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «KACKO CORPORRATE» №005142/4100/0000039 (далі - Договір), відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Згідно Довідки НПУ про дорожньо-транспортну пригоду №026776 від 09.10.2020 судом встановлено, що 09.10.2020 о 10:30 год. у м. Дніпро, Дніпропетровської області по проспекту Слобожанський відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого пошкоджено вищезазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Індустріального районного суду Дніпропетровської області у справі №202/5383/20 від 19.11.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу вбачається, що внаслідок вищезазначеного ДТП транспортний засіб «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: накладка нижньої кришки багажника на ребрі жесткості в центральній частині, задній бампера деформація із пошкодженням фарбування, заглущка права, заднього бампера із пошкодженням поверхні, облицювання нижньої текстури заднього бампера, пошкодження та деформація поверхні, окрім того, зазначено про можливість скритих дефектів.

Позивач, на виконання умов Договору №005142/4100/0000039 від 12.02.2010 та на підставі страхового акта №00378443 від 21.10.2020, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ПрАТ «АВТ Баварія - Дніпропетровськ» у розмірі 47735,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №178277 від 22.10.2020.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку №BL000004745 від 16.10.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 47735,80 грн без ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування ЕР №200360861 був чинний на момент скоєння ДТП - 09.10.2020. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза - 2000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «KACKO CORPORRATE» №005142/4100/0000039, перейшло право вимоги, яке ТОВ «Центр технічної підтримки «МЕМ», мало до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі страхового акта №00378443 від 21.10.2020 із заявою №28672 на виплату страхового відшкодування у розмірі 47735,80 грн, яка була отримана відповідачем 09.11.2020.

В той же час, матеріалами справи та поясненнями відповідача підтверджується, що в ході розгляду справи останнім було частково перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування в розмірі 32241,13 грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №16083 від 05.04.2021.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 32241,13 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

В той же час, стосовно заперечень відповідача, щодо необґрунтованості розрахунку заявленої позивачем до стягнення суми страхового відшкодування, суд вважає за необхідне зазначити, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено позивачем на підставі Рахунку №BL000004745 від 16.10.2020, яким підтверджуються розмір фактичних збитків.

Разом з тим, наданий відповідачем розрахунок страхового відшкодування не містить жодної інформації на підставі яких саме вихідних даних його складено. Також відповідачем не надано жодних доказів стосовно проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що ставить під сумнів обґрунтованість даного розрахунку та допустимість його як доказу у даній справі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 13494,67 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача, як і не надано суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованості та законності заявлених заперечень щодо застосування коефіцієнта фізичного зносу.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано копію Договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020 укладеного із АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт», Додаток №1 від 18.03.2021 до договору, рахунок №57 від 18.03.2021 на суму 6000 грн, Акт надання послуг №57 від 18.03.2021 на суму 6000 грн та платіжне доручення №002077 від 23.03.2021 на суму 6000 грн.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи подані відповідачем заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу вимога позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу підлягає часткову задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що отримані позивачем послуги від АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» визначені у п. 1 та п. 2 Акту надання послуг зводяться до аналізу та дослідження документів по страховій справі, а також беручи до уваги складність розглядуваної справи, суд вважає, що вимога позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000 грн.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо відшкодування страхового відшкодування, тобто з вини відповідача, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 13494 (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 67 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Провадження у справі №910/4834/21 в частині позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 32241 (тридцять дві тисячі двісті сорок одна) грн 13 коп. закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 30.06.2021

Суддя Я.В. Маринченко