РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/446/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО"

юридична адреса: вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв.8, кімн.5, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200

поштова адреса: вул. Набережна Заводська, буд.9 Б-1, м. Дніпро, 49019

e-mail: р

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА

"ІВАНІВКА АГ",

вул. Садова, буд.26 А, с. Красне , Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,15572,

e-mail:

про стягнення 469650,18 грн

За участю представників:

від позивача: Познянський В.А. - адвокат

від відповідача: Кульгейко Л.Ю.- адвокат

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НФМ АГРО» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ» про стягнення 448893,64 грн боргу, а саме основного боргу в сумі 357266,18 грн, пені в сумі 28155,20 грн, 3% річних у сумі 6569,06 грн, 21176,59 грн інфляційних втрат та 35726,61 грн штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем невиконано зобов`язання за договором постачання запасних частин № H-374 SP-19 від 05.07.2019.

Ухвалою суду від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 01.06.2021.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, але своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників у судове засідання 01.06.2021 не направили.

21.05.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №18/05 від 18.05.2021, в якому відповідач вважає доводи позовної заяви необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідач зазначає, що для обґрунтування ціни позову позивач наводить розрахунки, які здійснені ним помилково. Відповідач перерахував за платіжним дорученням №966451353 від 05.11.2020 грошові кошти в сумі 100000,00 грн для оплати вартості товару за видатковою накладною №РН-00021603 від 09.06.2020, сплативши повністю за товар по цій накладні на суму 92381,11 грн. Позивач же безпідставно віднімає від даного платежу суму грошових коштів в розмірі 10720,05 грн і зараховує її в оплату якогось «раніше поставленого товару». По видатковій накладній №РН-00022331 від 11.06.2020 товар вартістю 25876,79 грн був сплачений: 05.11.2020 за платіжним дорученням №966451353 на суму 5458,89 грн; 01.12.2020 за платіжним дорученням №978177983 на суму 20417,90 грн. Тому в розрахунку пені, 3% річних і суми інфляційних втрат як сума боргу так і період прострочення розрахунків по накладній №РН-00022331 від 11.06.2020 вказаний не вірно. В подальших розрахунках сума боргу та період прострочення розраховані позивачем не вірно при визначенні суми пені, 3% річних і суми інфляційних втрат. Окрім того, при розрахунку пені позивачем було неправильно застосовано формулу розрахунку, а саме нарахування пені за 2020 рік здійснювалося як за невисокосний рік, а повинно було здійснюватися виходячи з тривалості року 366 днів.

Відзив на позовну заяву долучено судом до матеріалів справи.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява від 25.05.2021 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог на суму 20756,54 грн в зв`язку з перерахунком сум пені, відсотків річних та інфляційних втрат по 31.05.2021 включно та просить стягнути з відповідача 357266,18 грн основного боргу, 8918,27 грн відсотків річних, 37434,86 грн пені, 30304,26 грн інфляційних втрат, 35726,61 грн штрафу, а всього 469650,18 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд приймає збільшення позивачем розміру позовних вимог на суму 20756,54 грн, оскільки це не протирічить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а також є процесуальним правом сторони, відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, та заяву подано з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно, з урахуванням поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка задоволена судом, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 469650,18 грн, в тому числі: 357266,18 грн основного боргу, 8918,27 грн відсотків річних, 37434,86 грн пені, 30304,26 грн інфляційних втрат, 35726,61 грн штрафу.

31.05.2021 від позивача надійшла заява від 27.05.2021 про розгляд справи без участі представника позивача, в якій, зокрема, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заява позивача задоволена судом, оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторін відповідно до п.1 ч.2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 01.06.2021суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 10.06.2021, про що повідомив сторін ухвалою від 01.06.2021.

Позивач у судове засідання 10.06.2021 не прибув.

У судовому засіданні 10.06.2021 суд задовольнив усне клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання для можливого мирного врегулювання спору та постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 17.06.2021, про що повідомив відповідача під розписку від 10.06.2021, а позивача ухвалою від 10.06.2021.

Учасники справи у судове засідання 17.06.2021 не прибули.

До початку судового засідання від відповідача надійшов контррозрахунок позовних вимог №16/06 від 16.06.2021, в якому наведено розрахунки щодо поставки товару та оплати поставленого товару. З контрозрахунку вбачається, що загальна сума поставки товару за договором №Н-374 SP-19 від 05.07.2019 становить 471546,13 грн; загальна сума сплачених грошових коштів за даним договором становить 493098,54 грн.

Контррозрахунок позовних вимог №16/06 від 16.06.2021 відповідача долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.06.2021 відкладено розгляд справи на 24.06.2021; зобов`язано сторони провести звірку взаєморозрахунків за договором №Н-374 SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019, обов`язок проведення звірки покладено на позивача; зобов`язано позивача до 23.06.2021 надати суду акт звірки взаєморозрахунків та обґрунтовані розрахунки сум відсотків річних, інфляційних втрат, пені та штрафу з урахуванням проведеної звірки розрахунків.

До початку судового засідання від позивача на електронну адресу суду надійшов електронний лист з актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 01.06.2021 між ТОВ «НФМ АГРО» і ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», підписаний лише позивачем.

Лист позивача не містить електронного цифрового підпису.

Суд залишив без розгляду вищевказані документи в зв`язку з недодержанням позивачем вимог ст.4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" та ст.91 ГПК України.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 24.06.2021 суд розглянув дану справу по суті.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 469650,18 грн, в тому числі: 357266,18 грн основного боргу, 8918,27 грн відсотків річних, 37434,86 грн пені, 30304,26 грн інфляційних втрат, 35726,61 грн штрафу за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання запасних частин № H-374 SP-19 від 05.07.2019 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений позивачем товар.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин та неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару.

Як свідчать матеріали справи, 05.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» (покупець) укладено договір № H-374SP-19 постачання запасних частин (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця запасні частини, комплектуючі, масла, мастила і технічні рідини до сільськогосподарської техніки (товар), а покупець зобов`язався - прийняти і оплатити товар на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору товар за цим Договором постачається окремими партіями, відповідно за Специфікаціями, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору.

Найменування та код Товару по каталогу підприємства-виробника, кількість, ціна, умови та строки поставки, узгодженої Сторонами партії Товару, вказуються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору, а у випадку не укладення таких специфікацій - заявках Покупця, рахунках на оплату, видаткових накладних на Товар (п.1.3 договору).

Поставка Товару здійснюється на умовах: FCA (франко-перевізник Покупця), EXW (франко-склад Постачальника), DAP (поставка у місце призначення). Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору (п.3.2 договору).

Датою поставки Товару Постачальником вважається: при поставці на умовах FCA - дата завантаження Товару, зазначена у товарно-транспортній накладній або дата експрес- накладної, за якою Товар був переданий кур`єрській службі доставки; при поставці на умовах EXW - дата надання Товару у розпорядження Покупця у місці його поставки за видатковою накладною; при поставці на умовах DAP - дата надання Товару у розпорядження Покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до розвантаження, що зазначена у товарно-транспортній накладній (п.3.3 договору).

Перехід права власності на Товар виникає з моменту здійснення Постачальником поставки Товару (п.3.4 договору).

Оплата за Товар здійснюється Покупцем на умовах і в строки, погоджені Сторонами у специфікації (у випадку її укладення), яка є невід`ємною частиною Договору, а у випадку не укладення специфікацій на поставку окремої партії Товару, оплата здійснюється Покупцем на умовах відстрочення платежу, який складає 30 (тридцять) календарних днів із дати здійснення Постачальником поставки Товару (п.5.1 договору).

Оплата здійснюється Покупцем в гривнях шляхом прямого банківського переказу, на поточний рахунок Постачальника, вказаному в даному Договорі (п.5.2 договору).

У разі порушення терміну оплати за Товар, зазначеного в п. 5.1 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (п.7.2 договору).

Покупець в разі несвоєчасної оплати вартості Товару понад 20 (двадцять) календарних днів, відповідно до умов цього Договору, додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого Товару (п.7.3 договору).

Строки позовної давності по нарахуванню та оплаті неустойки (пені), передбаченої в цьому Договорі, встановлюються на період 3 (три) роки відповідно до статті 259 ЦК України. Нарахування та оплата неустойки (пені) проводиться за весь період існування заборгованості (п.7.4 договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п.11.1 договору).

Доказів розірвання даного Договору матеріали справи не містять, отже Договір є чинним.

На виконання умов договору позивач у період з 09.06.2020 по 29.07.2020 поставив відповідачу запасні частини і матеріали до сільськогосподарської техніки загальною вартістю 471546,13 грн, а саме:

09.06.2020 - вартістю 92381,11 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00021603 від 09.06.2020;

11.06.2020 - вартістю 29894,87 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00022330 від 11.06.2020 на суму 2160,00 грн, №РН-00022331 від 11.06.2020 на суму 25876,79 грн, №РН-00022337 від 11.06.2020 на суму 1858,08 грн;

17.06.2020 - вартістю 54546,76 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00023461 від 17.06.2020 на суму 2806,45 грн, №РН-00023463 від 17.06.2020 на суму 427,75 грн, №РН-00023465 від 17.06.2020 на суму 39934,94 грн, №РН-00023469 від 17.06.2020 на суму 7875,00 грн, №РН-00023472 від 17.06.2020 на суму 3502,62 грн;

18.06.2020 - вартістю 19109,23 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00023825 від 18.06.2020 на суму 12878,48 грн, №РН-00023828 від 18.06.2020 на суму 3639,78 грн, №РН-00023858 від 18.06.2020 на суму 2590,97 грн;

19.06.2020 - вартістю 653,95 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00024333 від 19.06.2020;

25.06.2020 - вартістю 36491,98 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00025372 від 25.06.2020 на суму 4737,14 грн, №РН-00025381 від 25.06.2020 на суму 31754,84 грн;

26.06.2020 - вартістю 23485,95 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00025653 від 26.06.2020 на суму 17583,11 грн, №РН-00025655 від 26.06.2020 на суму 1650,78 грн., №РН-00025656 від 26.06.2020 на суму 1479,72 грн, №РН-00025657 від 26.06.2020 на суму 566,52 грн, №РН-00025658 від 26.06.2020 на суму 169,96 грн, №РН-00025659 від 26.06.2020 на суму 1133,04 грн, №РН- 00025705 від 26.06.2020 на суму 339,91 грн, №РН-00025706 від 26.06.2020 на суму 226,61 грн, №РН-00025838 від 26.06.2020 на суму 336,30 грн;

30.06.2020 - вартістю 42489,05 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00026105 від 30.06.2020 на суму 2076,16 грн, №РН-00026179 від 30.06.2020 на суму 21899,71 грн, №РН-00026180 від 30.06.2020 на суму 1408,16 грн, №РН-00026198 від 30.06.2020 на суму 1524,91 грн, №РН-00026199 від 30.06.2020 на суму 4309,20 грн, №РН-00026201 від 30.06.2020 на суму 53,64 грн, №РН-00026356 від 30.06.2020 на суму 1627,60 грн, №РН-00026364 від 30.06.2020 на суму 4156,27 грн, №РН-00026366 від 30.06.2020 на суму 5433,40 грн;

01.07.2020 - вартістю 844,93 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00026721 від 01.07.2020;

03.07.2020 - вартістю 7781,54 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00027300 від 03.07.2020 на суму 151,87 грн, №РН-00027301 від 03.07.2020 на суму 390,53 грн, №РН-00027355 від 03.07.2020 на суму 7239,14 грн;

06.07.2020 - вартістю 22791,30 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00027912 від 06.07.2020 на суму 19807,80 грн, №РН-00027932 від 06.07.2020 на суму 2983,50 грн;

07.07.2020 - вартістю 5850,51 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00028020 від 07.07.2020 на суму 434,64 грн, №РН-00028227 від 07.07.2020 на суму 3302,74 грн, №РН-00028230 від 07.07.2020 на суму 2113,13 грн;

08.07.2020 - вартістю 4816,23 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00028401 від 08.07.2020 на суму 657,10 грн, №РН-00028404 від 08.07.2020 на суму 2838,24 грн, №РН-00028420 від 08.07.2020 на суму 1320,89 грн;

09.07.2020 - вартістю 7239,14 грн, що підтверджується видаткового накладною №РН-00028600 від 09.07.2020;

13.07.2020 - вартістю 35137,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00029642 від 13.07.2020 на суму 5996,16 грн, №РН-00029643 від 13.07.2020 на суму 1998,72 грн, №РН-00029645 від 13.07.2020 на суму 1116,20 грн., №РН-00029646 від 13.07.2020 на суму 6631,10 грн, №РН-00029676 від 13.07.2020 на суму 19394,82 грн;

14.07.2020 - вартістю 47636,40 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00029896 від 14.07.2020;

16.07.2020 - вартістю 33180,15 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00030527 від 16.07.2020 на суму 11347,97 грн, №РН-00030534 від 16.07.2020 на суму 8446,76 грн, №РН-00030535 від 16.07.2020 на суму 5852,62 грн, №РН-00030536 від 16.07.2020 на суму 2926,31 грн, №РН-00030585 від 16.07.2020 на суму 4606,49 грн;

22.07.2020 - вартістю 6359,35 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00031633 від 22.07.2020 на суму 5038,46 грн, №РН-00031644 від 22.07.2020 на суму 1320,89 грн;

29.07.2020 - вартістю 856,68 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00033204 від 29.07.2020.

Відповідач за поставлений позивачем згідно вищевказаних видаткових накладних товар розрахувався частково у сумі 114279,95 грн, а саме:

- платіжним дорученням №966451353 від 05.11.2020 на суму 100000,00 грн в рахунок часткової оплати поставленого товару за видатковою накладною №РН-00021603 від 09.06.2020 вартістю 92381,11 грн, окрім повної оплати раніше поставленого товару, було перераховано грошові кошти в сумі 89279,95 грн, залишок боргу за вказаною накладною після часткової оплати становив 3101,16 грн;

- платіжним дорученням №978177983 від 01.12.2020 на суму 25000,00 грн в рахунок остаточного розрахунку за видатковою накладною №РН-00021603 від 09.06.2020 на суму 3101,16 грн, повної оплати товару за видатковою накладною №РН-00022330 від 11.06.2020 на суму 2160,00 грн та часткової оплати товару в розмірі 19738,84 грн за видатковою накладною №РН-00022331 від 11.06.2020 на суму 25876,79 грн.

Відповідачем не проведено оплату за поставлений товар на суму 357266,18 грн, у тому числі:

- 6137,95 грн - залишок вартості неоплаченого товару, який був поставлений за видатковою накладною №РН-00022331 від 11.06.2020; 1858,08 грн - вартість товару, поставленого за видатковою накладною №РН-00022337 від 11.06.2020;

- 349270,15 грн - вартість товару, поставленого у період з 17.06.2020 по 29.07.2020.

Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою від 10.02.2021 №Н-354 SР-19 про сплату заборгованості за договором № H-374SP-19 від 05.07.2019 в сумі 357266,18 грн.

Листом від 01.03.2021 відповідач визнав наявність заборгованості в сумі 357266,18 грн та просив надати можливість погасити заборгованість протягом 6 місяців рівними частинами починаючи з березня 2021 року.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідачем не сплачена та становить 357266,18 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений Договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з приписами ст.6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.07.2019 між сторонами у справі було укладено договір № H-374SP-19 постачання запасних частин. Цей договір підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено печатками.

Таким чином, між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо поставки товару.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.1,2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 471546,13 грн за вищевказаним договором, а тому відповідно до ст.538 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання розрахуватись за отриманий товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №910/14263/13.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати поставленого позивачем товару належним чином не виконав, своєчасно та у повному розмірі за поставлений позивачем товар не розрахувався.

Заперечення відповідача щодо суми заборгованості в розмірі 357266,18 грн та посилання на те, що загальна сума сплачених грошових коштів за договором № H-374SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019 становить 493098,54 грн, що є більшою ніж загальна сума поставки за даним договором (471546,13 грн), судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено представником позивача у судовому засіданні 24.06.2021, на виконання умов договору № H-374SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019 у період з 10.07.2019 по 24.03.2021 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1278376,31 грн. Відповідачем, у свою чергу, було оплачено поставлений товар на суму 921110,13 грн. Додані до контрозрахунку платіжні доручення № 887933369 від 19.05.2020; № 891528039 від 27.05.2020; №892592031 від 29.05.2020; № 943756199 від 17.09.2020; № 943756200 від 17.09.2020; № 948775499 від 29.09.2020; № 948775500 від 29.09.2020; №950132801 від 01.10.2020; № 104495695 від 13.10.2020; № 104495696 від 13.10.2020; № 957870761 від 21.10.2020; № 959902411 від 22.10.2020; № 963054671 від 29.10.2020; № 972939037 від 19.11.2020; № 972939038 від 19.11.2020; № 972939043 від 19.11.2020; № 972939044 від 19.11.2020 свідчать про оплату відповідачем товару, поставленого позивачем за інші періоди, ніж вказаний позивачем у позові (з 09.06.2020 по 29.07.2020).

Отже, станом на день прийняття рішення судом, заборгованість відповідача по оплаті вартості товару поставленого позивачем за договором № H-374SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019 у період з 09.06.2020 по 29.07.2020 не сплачена та становить 357266,18 грн.

Дана сума заборгованості визнана відповідачем у листі від 01.03.2021.

Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо несвоєчасної оплати за поставлений позивачем товар, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 357266,18 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 8918,27 грн 3% річних за період з 11.07.2020 по 31.05.2021 та 30304,26 грн інфляційних втрат за період липень 2020 року - квітень 2021 року.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним, оскільки позивачем невірно визначено дати початку періоду прострочення з урахуванням встановлених судом строків оплати, а також невірно застосовано кількість днів прострочення, а саме не враховано, що у 2020 році - 366 днів.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд доходить висновку, що 3% річних, які обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача за період прострочки оплати з 12.07.2020 по 31.05.2021 становить 8846,26 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, а тому, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 30304,26 грн інфляційних втрат за період липень 2020 року - квітень 2021 року.

Також позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 37434,86 грн пені за період з 11.07.2020 по 31.05.2021 за прострочку оплати та 35726,61 грн штрафу в розмірі 10% від суми товару, оплату якої прострочено.

Статтями 546, 549 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом, сторони у п.7.2 договору визначили, що у разі порушення терміну оплати за товар, зазначеного в п. 5.1 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 7.4 договору сторони передбачили, що строки позовної давності по нарахуванню та оплаті неустойки (пені), передбаченої в цьому договорі, встановлюються на період 3 (три) роки відповідно до статті 259 ЦК України. Нарахування та оплата неустойки (пені) проводиться за весь період існування заборгованості.

Отже, умовами договору сторонами було збільшено строки позовної давності по нарахуванню та оплаті неустойки (пені) на період 3 (три) роки, а також встановлено, що нарахування та оплата неустойки (пені) проводиться за весь період існування заборгованості.

Судом було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним, оскільки позивачем невірно визначено дати початку періоду прострочення з урахуванням встановлених судом строків оплати, а також невірно застосовано кількість днів прострочення, а саме не враховано, що у 2020 році - 366 днів.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив, що пеня за порушення виконання грошового зобов`язання за договором № H-374SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019 за період прострочки оплати з 12.07.2020 по 31.05.2021 становить 38284,48 грн.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а тому вимоги позивача по стягненню пені в сумі 37434,86 грн є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

У інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

За умовами п 7.3 договору покупець в разі несвоєчасної оплати вартості товару понад 20 (двадцять) календарних днів, відповідно до умов цього договору, додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Враховуючи, що відповідачем за кожною видатковою накладною не оплачений товар понад 20 календарних днів з дня поставки товару, є підстави для нарахування штрафу.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 35726,61 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належного виконання ним грошових зобов`язань за договором № H-374SP-19 постачання запасних частин від 05.07.2019, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений позивачем товар є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідач у порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 469578,17 грн, а саме: 357266,18 грн основного боргу, 37434,86 грн пені, 8846,26 грн 3% річних, 30304,26 грн інфляційних втрат та 35726,61 грн штрафу. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 72,01 грн 3% річних слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню пропорційно розміру позовних вимог судовий збір у розмірі 7043,67 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ АГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ» про стягнення 469650,18 грн боргу, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ», вул. Садова, буд. 26А, с. Красне, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15572, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (юридична адреса: вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кімн. 5, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200; поштова адреса: вул. Набережна Заводська, буд.9 Б-1, м. Дніпро, ) 469578,17 грн боргу, а саме основного боргу в сумі 357266,18 грн, пені в сумі 37434,86 грн, 3% річних у сумі 8846,26 грн, 30304,26 грн інфляційних втрат та 35726,61 грн штрафу та 7043,67 грн судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ АГРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІВАНІВКА АГ» в частині стягнення 72,01 грн 3%річних відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.06.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор