ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р. Справа№ 911/65/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін згідно протоколу судового засідання від 10.06.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021

у справі № 911/65/21 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа»

про стягнення 14 101 528,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" (далі - відповідач, КП «Васильківтепломережа») про стягнення 14 101 528, 23 грн заборгованості за договором № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р., у тому числі - 12 053 741, 22 грн основного боргу, 988 006, 01 грн пені, 575 887, 94 грн 3% річних, 480 572, 62 грн інфляційних втрат, 3 320,44 грн збитків.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання КП "Васильківтепломережа" зобов`язань за договором постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р. у частині своєчасного проведення розрахунків за переданий у власність відповідача природний газ, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 12 053 741, 22 грн основного боргу, 988 006, 01 грн пені, 575 887, 94 грн 3% річних, 480 572, 62 грн інфляційних втрат, 3 320,44 грн збитків, а також витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Васильківтепломережа" на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 12 053 741 (дванадцять мільйонів п`ятдесят три тисячі сімсот сорок одну) грн 22 коп. основного боргу, 494 003 (чотириста дев`яносто чотири тисячі три) грн 01 коп. пені, 575 887 (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 94 коп. 3% річних, 480 572 (чотириста вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн 62 коп. інфляційних втрат, 3 320 (три тисячі триста двадцять) грн 44 коп. збитків, 211 522 (двісті одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн 92 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Васильківтепломережа" із підстав, зазначених у позові, підлягають частковому задоволенню.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21 у частині відмови у стягненні пені на суму 494 003, 00 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити, а саме: стягнути з Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у сумі 494 003,00 грн. Відшкодувати за рахунок відповідача понесені АТ "НАК "Нафтогаз України" судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням і вважає, що рішення в частині відмови у стягненні пені на суму 494 003, 00 грн прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України та процесуального права, зокрема ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 року апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" у справі № 911/65/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді - Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 поновлено АТ «НАК «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21 та призначено справу № 910/3465/21 до розгляду у судовому засіданні 10.06.2021.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи) та явка учасників справи

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21 у частині відмови у стягненні пені на суму 494 003, 00 грн.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (на даний час - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (постачальник) та КП "Васильківтепломережа" (споживач) було укладено договір № 2574/18-БО-17 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник передає споживачу природний газ обсягом до 150 тис. куб. метрів з 01 жовтня 2018 по 17 жовтня 2018 року (включно).

Відповідно до п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

У відповідності з п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м газу на дату укладення становить 9 488,64 грн.

Умовами п. 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі - щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

24.10.2018 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП "Васильківтепломережа" було укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 п. 2.1 договору було викладено в наступній редакції: «п. 2.1 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ обсягом до 83 тис.куб. метрів».

30.10.2018 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП "Васильківтепломережа" було укладено додаткову угоду № 2 до договору постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 п. 2.1 договору було викладено в наступній редакції: «п. 2.1 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 31 жовтня 2018 року (включно) природний газ обсягом до 250 тис.куб. метрів».

Згідно з п. 4 додаткової угоди № 2 п. 12.1 договору було викладено в наступній редакції: «п. 12.1 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

31.10.2018 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП "Васильківтепломережа" було укладено додаткову угоду № 3 до договору постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р.

Згідно з п. 3 додаткової угоди № 3 п. 2.1 договору було викладено в наступній редакції: «п. 2.1 постачальник передає споживачу з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) природний газ обсягом до 370 тис.куб. метрів».

У відповідності з п. 5 додаткової угоди № 3 п. 5.2 договору було викладено в наступній редакції: «п. 5.2 ціна за 1000 куб. м газу з 01.11.2018 р. становить 7 482,61 грн.».

Згідно з п. 7 додаткової угоди № 3 п. 12.1 договору було викладено в наступній редакції: «п. 12.1 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 30 листопада 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

26.11.2018 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП "Васильківтепломережа" було укладено додаткову угоду № 4 до договору постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р.

Згідно з п. 2.1 додаткової угоди № 4 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) природний газ обсягом 2593,0 тис.куб. метрів.

Відповідно до п. 5.1 додаткової угоди № 4 оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 3.13 додаткової угоди № 4, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору.

При цьому, розмір збитків визначається таким чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період; якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 додаткової угоди № 4 передбачено, що відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до пп. 3.13.1 або пп. 3.13.2 п. 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.2 додаткової угоди № 4 споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

У відповідності з пп. 4 п. 6.3 додаткової угоди № 3 постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем у розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як у бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до п. 11.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до п. 4.2 додаткової угоди № 4 ціна за 1000 куб.м газу становить 7 482,61 грн.

Пунктом 5.1 додаткової угоди № 4 визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 5.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 додаткової угоди № 4).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 додаткової угоди № 4).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання умов договору постачання природного газу № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р., з урахуванням додаткових угод, АТ «НАК «Нафтогаз України» було поставлено КП "Васильківтепломережа" природний газ на загальну суму 15 644 181,24 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, у тому числі - від 30.11.2018 р. на суму 2 750 720,41 грн, від 31.12.2018 р. на суму 3 344 652,73 грн, від 31.01.2019 р. на суму 3 884 919,77 грн, від 28.02.2019 р. на суму 2 942 926,26 грн, від 31.03.2019 р. на суму 2 436 555,47 грн, від 30.04.2019 р. на суму 284 406,60 грн, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками. Відповідачем було частково оплачено поставлений АТ «НАК «Нафтогаз України» природний газ, внаслідок чого у КП "Васильківтепломережа" утворилась заборгованість в сумі 12 053 741,22 грн, у зв`язку з чим АТ «НАК «Нафтогаз України» і звернулась з даним позовом до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт порушення відповідачем зобов`язань з оплати отриманого природного газу судом встановлений та по суті відповідачем не заперечений і не спростований, а, відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 12 053 741,22 грн, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Поряд з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 320,44 грн. збитків.

06.06.2019 р. позивачем на адресу відповідача було направлено акт-претензію № 26-1695-19 від 06.06.2019 р., змінену в частині розрахунку суми збитків у бік зменшення листом від 19.11.2019 р. № 26-3651-19, якою позивач вимагав від відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та п. 5.7 договору та п. 1 розділу VI Правил у розмірі 3 320,44 грн. за різницю між замовленим у квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 року природного газу за договором.

Як зазначалось в п. 1 додаткової угоди № 5 від 20.03.2019 р. до договору № 2574/18-БО-17 від 05.10.2018 р., пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2 п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року.

Відповідно до п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4) відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4) споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

Відповідно до пп. 4 п. 6.3 договору (в редакції додаткової угоди № 4) постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем у розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як у бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем нараховано відповідачу збитки на підставі п. 3.13 та п. 5.7 договору та п. 1 розділу VI Правил на суму 3 320,44 грн., завдані внаслідок фактичного споживання природного газу в обсязі меншому, ніж замовлено, в квітні 2019 року.

Зважаючи на вищевикладене та те, що фактичний обсяг використаного споживачем природного газу в квітні 2019 року (38,009 тис.куб.м) менший від замовленого (53,0760 тис.куб.м), і що позивачем були дотримані вимоги п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4) у частині надсилання відповідачу актів-претензій щодо відшкодування збитків та їх розрахунків, суд першої інстанції зробив правомірний висновок про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 3 320,44 грн. збитків підлягає задоволенню.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 988 006,01 грн пені, 575 887,94 грн 3% річних та 480 572,62 грн інфляційних втрат, нарахованих за періоди прострочення оплат.

Розмір пені сторони врегулювали пунктом 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4), яким встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 5.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач надав розрахунок пені, визначивши розмір пені в сумі 988 006,01 грн, 3 % річних 575 887,94 грн та 480 572,62 грн інфляційних втрат. Відповідач просив суд зменшити розмір нарахованих позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат на 90 %, проти чого позивач заперечував.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що подані позивачем розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2496, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; 2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K, де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; V п - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; K - коефіцієнт, який визначається у договорі постачання та не може перевищувати 0,5. При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений постачальником до 1; 3) у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив звіряння фактичних об`ємів (обсягів) споживання природного газу, що завдало постачальнику шкоди, споживач відшкодовує її за власної згоди або на підставі рішення суду.

Пунктом 3 Розділу VI Правил постачання природного газу визначено, що за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

У силу вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що неустойка не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому зменшення судом першої інстанції суми пені на 50 % відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, з врахуванням інтересів обох сторін зобов`язання, статусу позивача, який має стратегічне значення для країни, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, його незадовільні фінансові результати у спірний період та стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення та нез`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, про які зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2021 у справі № 911/65/21 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

3. Матеріали справи №911/65/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Ткаченка Б.О. у період з 14.06.2021 по 18.06.2021, перебуванням у відпустці судді Андрієнка В.В. з 22.06.2021 по 25.06.2021 та судді Пашкіної С.А. з 24.06.2021 по 25.06.2021 повну постанову складено та підписано 29.06.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко