РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2021Справа № 910/4676/21

За позовом Державного підприємства "УДВП Ізотоп" м. Києва

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

м. Києва

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 127201,27 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2021 року Державне підприємство "УДВП Ізотоп" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір поставки товару № 616(1)19УК/53-121-04-19-18919 від 20 грудня 2019 р., згідно з яким він протягом квітня-грудня 2020 року поставив відповідачу товар (джерело іонізуючого випромінювання) вартістю 1282980 грн.

Всупереч умов договору відповідач прострочив оплату переданого йому товару.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь збитки внаслідок інфляції за час прострочення 57190,73 грн., три проценти річних з простроченої суми 12252,28 грн., пеню 57758,26 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на те, що обов`язок по оплаті одержаного товару у нього виник з дати поставки всього обсягу товару за договором, а не з поставки товару за кожною окремою накладною, як вказує позивач у позовній заяві. Також зазначав про неправомірність заявлених вимог, оскільки за своєю правовою природою неустойка та суми за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання відносяться до одного виду цивільно-правової відповідальності, а відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2019 р. між сторонами по справі укладено договір поставки товару № 616(1)19УК/53-121-04-19-18919 згідно з яким позивач (постачальник) зобов`язався поставити відповідачу (покупець) у 2020 році товар джерело іонізуючого випромінювання загальною вартістю 1282980 грн., а відповідач - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах договору.

Відповідно до умов п. 1.1. договору позивач зобов`язаний поставити відповідачу:

- 6 шт. джерел іонізуючого випромінювання Ir-192 IR2HCT 24Ki(Ci) загальною вартістю 551988 грн., зокрема, по одній одиниці продукції у березні, травні, липні, серпні, жовтні та грудні;

- 4 шт. джерел іонізуючого випромінювання Ir-192 IR3HCT 70Ki(Ci) загальною вартістю 445752 грн., зокрема, по одній одиниці продукції у березні, червні, вересні та грудні;

- 2 шт. джерел іонізуючого випромінювання Ir-192 IR3HCT 120Ki(Ci) загальною вартістю 285240 грн., зокрема, по одній одиниці продукції у червні та грудні.

Згідно умов п. 3.2. договору розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1. здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару.

За порушення строку оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 7.13. договору).

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищезгаданого договору.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи накладними №№ 61-08009/0009 від 15 квітня 2020 р., 61-08009/0071 від 10 червня 2020 р., 61-08009/0021 від 7 липня 2020 р., 61-08009/0037 від 22 вересня 2020 р., 61-08009/0046 від 6 жовтня 2020 р., 61-08009/0060 від 1 грудня 2020 р., платіжними дорученнями №№ 4352, 4353, 4354, 4355, 4356, 4359, 4360, 4361, 4362, 4363 від 11 березня 2021 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу у квітні 2020 р. товару вартістю 203436 грн., у червні - вартістю 346056 грн., у липні 2020 р. - вартістю 91998 грн., у вересні 2020 р. - вартістю 203436 грн., у жовтні 2020 р. - вартістю 91998 грн., у грудні 2020 р. - вартістю 346056 грн., загальною вартістю 1282980 грн., а також оплати останнім одержаного товару у повному обсязі з порушенням встановлених договором строків.

Доводи відповідача про те, що обов`язок по оплаті товару у нього виник починаючи з дати останньої поставки товару за договором 1 грудня 2020 р., а не з поставки товару за кожною окремою накладною як визначено позивачем у позовній заяві є необґрунтованими, оскільки за умовами п. 4.6. договору датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заявлених вимог, він проведений частково без дотримання умов п. 3.2. договору, відповідно до якого розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Тобто прострочення починається після 30 календарних днів з наступного дня поставки товару, а не того у який товар було поставлено.

Зокрема, за накладною № 61-08009/0009 від 15 квітня 2020 р. прострочення розпочалось з 16 травня 2020 р., а не як визначено позивачем у розрахунку 29 квітня 2020 р., за накладною № 61-08009/0017 від 10 червня 2020 р. з 10 липня 2020 р., а не 9 липня 2020 р., за накладною № 61-08009/0021 від 7 липня 2020 р. з 6 серпня 2020 р., а не 5 серпня 2020 р., за накладною № 61-08009/0037 від 22 вересня 2020 р. з 22 жовтня 2020 р., а не 21 жовтня 2020 р., за накладною № 61-08009/0046 від 6 жовтня 2020 р. з 5 листопада 2020 р., а не 4 листопада 2020 р., за накладною 61-08009/0060 від 1 грудня 2020 р. з 31 грудня 2020 р., а не 30 грудня 2020 р.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 ЦК України підлягають стягненню 56530,02 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12252,28 грн. три проценти річних з простроченої суми, 55162,44 грн. пені з урахуванням фактичного періоду прострочення та в межах заявлених позивачем вимог.

Посилання відповідача на ст. 61 Конституції України, яка визначає права, свободи та обов`язки людини і громадянина, необгрунтовані, оскільки визначені нею обмеження не стосуються прав та обов`язків юридичних осіб.

Крім того, покладення на особу обов`язку сплатити неустойку як засіб забезпечення виконання зобов`язання, а також три проценти річних як особливий вид відповідальності за порушення грошового зобов`язання не мірою відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому доводи відповідача з цього приводу є безпідставними.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного підприємства "УДВП Ізотоп" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) на користь Державного підприємства "УДВП Ізотоп" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 152, код 14308322) 56530,02 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12252,28 грн. три проценти річних з простроченої суми, 55162,44 грн. пені, 2211,88 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар