ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 911/2427/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Яковлєва М.Л.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020

у справі № 911/2427/20 (суддя: Бабкіна В.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс»

про стягнення 170 408,67 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017 р, у тому числі - 133 518,34 грн пені, 27 490,73 грн 3% річних, 9 399,60 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» про стягнення 170408,67 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017 у тому числі - 133 518,34 грн пені, 27 490,73 грн 3% річних, 9 399,60 грн інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання природного газу № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017, згідно з яким відповідачеві було поставлено природний газ на загальну суму 9 249 603,38 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі.

Проте, відповідачем оплата за природний газ здійснювалась несвоєчасно, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» 133 518,34 грн пені, 27 490,73 грн 3% річних, 9 399,60 грн інфляційних втрат і судові витрати покласти на відповідача.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі №911/2427/20 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - 106 814 грн 67 коп. пені, 27 490 грн 73 коп. 3% річних, 9399 грн 60 коп. інфляційних втрат, 2556 грн 13 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення мотивоване обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Разом з цим, суд за вмотивованим клопотання відповідача дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 20 %.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі №911/2427/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 26 703,67 грн скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 26 703,67 грн задовольнити. Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до статті 267 Господарського процесуального кодексу України 07.12.2020 суддя Північного апеляційного господарського суду Іоннікова І.А. заявила про самовідвід від розгляду справи №911/2427/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №911/2427/20 задоволено. Справу №911/2427/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/5245/20 від 14.12.2020 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Шаптала Є.Ю., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі №911/2427/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

23.12.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від апелянта про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/5650/20 від 28.12.2020, у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.49, 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2427/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 у справі №911/2427/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 поновлено Акціонерному товариству «Національна Акціонерна Компанія «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі №911/2427/20 та відкрито апеляційне провадження у даній справі; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

08.02.2021 до канцелярії суду надійшов відзив від відповідача.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача зі зменшенням пені з посиланням не неврахування судом інтересів позивача.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить прийняти до уваги, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням обов`язків щодо оплати природного газу.

Відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, перегляд оскаржуваного рішення здійснюється без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

06.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (на даний час - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» (споживач) було укладено договір № 2047/1718-ТЕ-17 постачання природного газу (надалі - договір), за умовами якого:

- відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався передати споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах договору;

- постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ обсягом до 4900 тис.куб.м (п. 2.1 договору);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.1. договору);

- ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 5930,40 грн (п. 5.2 договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% вартості поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2 договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 договору);

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

11.01.2018 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ТОВ «Житло Уют Сервіс» було підписано додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 06.09.2017 р № 2047/1718-ТЕ-17, відповідно до п. 2 якої п. 6.1 договору було викладено у наступній редакції: « 6.1 Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором».

03.04.2018 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ТОВ «Житло Уют Сервіс» було підписано додаткову угоду № 2 до договору постачання природного газу від 06.09.2017 р № 2047/1718-ТЕ-17, відповідно до п. 1 якої п. 2.1 договору було викладено у наступній редакції: « 2.1 Постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 р по 31.05.2018 р природний газ орієнтовним обсягом до 260 тис.куб.м.».

На виконання вказаного договору постачальник передав, а споживач отримав природний газ, факт приймання-передачі якого підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2017 р на суму 530776,73 грн; від 30.11.2017 р на суму 1207512,47 грн; від 31.12.2017 р на суму 1544762,45 грн; від 31.01.2018 р на суму 1932919,00 грн; від 28.02.2018 р на суму 1889235,67 грн; від 31.03.2018 р. на суму 1812591,18 грн; від 30.04.2018 р. на суму 245536,36 грн; від 31.05.2018 р на суму 86269,52 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Факт отримання від позивача наведених обсягів природного газу відповідачем не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, борг відповідача перед позивачем за поставлений газ згідно договору постачання природного газу № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017 р станом на момент подання позову до суду було погашено повністю.

Позивач стверджує, що відповідач в порушення умов договору за отриманий природний газ розраховувався несвоєчасно, що й зумовило звернення до суду з даним позовом про стягнення 133 518,34 грн пені, 27490,73 грн 3% річних, 9399,60 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати отриманого природного газу за жовтень 2017 року - травень 2018 року за договором № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017 р.

Суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що вони є арифметично правильними з урахуванням відсутності заперечень та контррозрахунку зі сторони відповідача.

Тому позовні вимоги щодо стягнення заявлених сум 3% річних та інфляційних втрат є такими, що підлягають задоволенню, що сторонами на стадії апеляційного перегляду не оспорюються.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Щодо вимоги позивача про стягнення пені в сумі 133 518,34 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір пені.

Суд першої інстанції, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, статус позивача, який має стратегічне значення для країни, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (сума основного боргу погашена відповідачем на момент звернення з даним позовом), обставини щодо відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання, відсутність доказів, які свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за договором, дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на 20 % (133518,34 грн х 20 % = 26703,67 грн) і стягнення з відповідача пені в сумі 106814,67 грн.

Проти наведеного висновку заперечує апелянт та просить суд апеляційної інстанції відмовити відповідачеві у зменшенні пені, посилаючись не неврахування судом інтересів позивача при вирішення даного питання.

Колегія суддів, дослідивши обставини справи та перевіривши доводи сторін, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В обґрунтування своєї позиції позивач наголошує, що суд не врахував його інтереси, ступінь виконання боржником зобов`язання щодо сплати основного боргу, а штрафні санкції апелянт не вважає надмірно великими.

Колегія суддів наголошує, що правовий аналіз приписів ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зазначена вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Законом визнання розміру, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, віднесено на розсуд суду. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Як було встановлено вище, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за поставлений природний газ виконав, однак з порушеннями встановленого договором строку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт неналежного виконання зобов`язання.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, суд першої інстанції, виходив із загальних засад цивільного законодавства, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, враховував інтереси обох сторін, статус позивача, який має стратегічне значення для країни, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (сума основного боргу погашена відповідачем на момент звернення з даним позовом), обставини щодо відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання, відсутність доказів, які свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за договором, правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню, також взяв до уваги, що, окрім пені, позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем, а також те, що сплата пені у повному обсязі у даному випадку зачіпає майнові інтереси не лише відповідача, а й інші інтереси, зокрема, щодо можливості постачання теплової енергії населенню.

Так, заборгованість за договором № 2047/1718-ТЕ-17 постачання природного газу від 06.09.2017 р була повністю погашена відповідачем 09.11.2018 р.

Крім того, позивач під час вирішення спору у даній справі в суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не надав доказів, які підтверджують понесення ним збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором № 2047/1718-ТЕ-17 від 06.09.2017 р.

Аналізуючи вищенаведене в сукупності, з огляду на те, що зобов`язання відповідачем виконано - прострочення погашено, а позивачем не надано доказів понесення ним збитків в результаті дій відповідача з виконання умов договору щодо своєчасної оплати, тобто дії відповідача не спричинили негативних наслідків господарській діяльності ПАТ «НАК «Нафтогаз України», колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру пені на 20 % - із заявлених позивачем 133 518,34 грн до суми 106 814,67 грн.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Відповідач порушив права позивача, неналежно виконавши свої договірні зобов`язання, що полягає у простроченні оплати поставленого газу, у зв`язку з чим, позивачем відповідно до умов договору та вимог законодавства нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати, 3 % річних та пеню.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 9 399,60 грн інфляційних втрат та 27 490,73 грн 3 % річних.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає висновок господарського суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені обґрунтованим та таким, що забезпечує дотримання принципу збалансованості інтересів сторін.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статтей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду щодо зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

При цьому, суд першої інстанції, зменшуючи розмір пені, врахував інтереси обох сторін, а тому обґрунтовано зменшив розмір заявленої до стягнення пені за клопотанням відповідача.

Крім того, апеляційний господарський суд наголошує, що апелянт, заперечуючи проти зменшення розміру пені, не надає доказів завдання збитків, спричинених несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого позивачем природного газу за Договором.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі № 911/2427/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі № 911/2427/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі № 911/2427/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2020 у справі № 911/2427/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

М.Л. Яковлєв