РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/3580/21
За позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма "Діалог-П"

про стягнення 262 914,46 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 262 914,46 грн., з яких 234 675,20 грн. основного боргу, 1 073,65 інфляційних втрат, 3 692,28 грн. 3% річних, 13 473,33 грн. пені за договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-11/06 від 19.11.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору, останньому були надані послуги, які не були оплачені на суму 234 675,20 грн. Крім того, позивачем нараховано 1 073,65 інфляційних втрат, 3 692,28 грн. 3% річних, 13 473,33 грн. пені за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03150, м. Київ, вул. Лабораторна, 33-37.

Проте, поштовий конверт № 953 було повернуто суду 19.03.2021 з відміткою пошти: адресат відсутній за вказаною адресою.

У силу положень пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2019 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (позивач, Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Свіжі сільськогосподарські продукти" (Сторона-2) було укладено договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-11/06.

Відповідно до п. 1.1 Договору сторона-1 надає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів, що включає 256 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 29 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, Науки, 49, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

01.09.2020 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", Товариством з обмеженою відповідальністю "Свіжі сільськогосподарські продукти" та Товариством з обмеженою відповідальністю - Фірма "Діалог-П" (відповідач, сторона-2) укладено угоду № 1 про зміну сторони договору від 19.11.2019 № ДНП-2019-11/06.

Відповідно до п. 2 цієї угоди, з моменту набрання чинності цією угодою відповідач змінює Товариство з обмеженою відповідальністю "Свіжі сільськогосподарські продукти" за договором про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-11/06 та набуває прав та несе обов`язки та відповідальність за їх невиконання за договором про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-11/06.

Угода набуває чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і діє до закінчення терміну дії договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-11/06.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах копіями вищезгаданого договору та угоди.

Відповідно до п. 2.2.6 Договору Сторона-2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі Стороною-1 згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 4.2 вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день визначена за результатами аукціону та становить 8,90 грн. з ПДВ.

За змістом п. 4.5 Договору оплата вартості експлуатації майданчику починається з дня підписання акту приймання-передачі стооною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється Стороною-2 щомісячно у розмірі 100% щомісячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата та не пізніше 15 числа поточного місяця. Плата за місяць в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 числа наступного місяця.

Пунктом 3.4. щомісячно до 10-го числа сторони підписують Акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці. Підписання Акту приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1.

Термін дії договору встановлений з моменту його підписання сторонами та діє 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію сторні-2 майданчика для паркування (п.п. 7.1, 7.2 договору).

Позивачем у позовній заяві нарахована заборгованість за надані послуги за договором за період з 1 липня по 11 жовтня 2020 року в розмірі 234 675,20 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг за договором.

За правовою природою, вказаний договір є договором надання послуг, а тому права та обов`язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, у зв`язку із систематичним невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором та наявністю заборгованості, на підставі п. 7.7.2 Договору позивачем було ініційовано розірвання Договору, про що відповідач був повідомленні належним чином, а саме листом від 12.10.2020 № 053/05-3631.

Отже, за умовами договору, договір є розірваним з 12.10.2020.

Матеріали справи не містять підписаних актів здачі-прийняття робіт у спірний період, проте за умовами п. 3.4 Договору, у випадку не підписання стороною-2 Акту приймання-передачі послуг до 10-го числа Акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці вважається підписаним стороною-2 без зауважень.

Відтак, за умовами Договору послуги за період з 1 липня по 11 жовтня 2020 року є прийнятими, а отже підлягають оплаті.

Станом на час розгляду справи сума боргу за період з 1 липня по 11 жовтня 2020 року становить 234 675,20 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по оплаті наданих послуг у розмірі 234 675,20 грн. на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за надані послуги станом у розмірі 234 675,20 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано. Суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення з Відповідача основної заборгованості за період в розмірі 234 675,20 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 1 073,65 інфляційних втрат, 3 692,28 грн. 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 073,65 інфляційних втрат, 3 692,28 грн. 3% річних.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 13 473,33 грн. пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, стоорна-1 набуває права вимоги у сторони-2 сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми несплати.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Проте, позивачем здійснено розрахунок пені без дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України щодо періоду нарахування штрафних санкцій, зокрема ним нараховано пеню протягом 185 днів, тому вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що нарахування пені позивачем здійснено всупереч ч. 6 ст. 232 ГК України щодо періоду нарахування штрафних санкцій, вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 13 358,75 грн.

Нарахування пені в іншій частині проведено без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України, тому у задоволені вимог про стягнення пені в цій частині слід відмовити.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма "Діалог-П" (03150, м. Київ, вул. Лабораторна, 33-37, ідентифікаційний код 20080188) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6, ідентифікаційний код 35210739) 234 675 (двісті тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 20 коп. основний боргу, 11 073 (одинадцять тисяч сімдесят три) грн. 65 коп. інфляційних втрат, 3 692 (три тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 28 коп. 3% річних, 13 358 (тринадцять тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 75 коп. пені, 3 942 (три тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко