РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2021Справа № 910/6956/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Ексім»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 158 001,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Ексім» (надалі - ТОВ «Смарт Ексім») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - АТ «Українська залізниця») про стягнення 158 001,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору поставки №ПЗ/НХ-191326/НЮ від 19.11.2018 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 144 326,40 грн., а також заявляє про стягнення 0,1% річних у розмірі 169,29 грн. та інфляційних у розмірі 13 504,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Вказана ухвала вручена відповідачу 12.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №252, проте АТ «Українська залізниця» правом на подання відзиву не скористалось, свої пояснення стосовно суті спору не надало.

01.06.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Смарт Ексім» надійшли докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

19.11.2019 між АТ «Українська залізниця» (покупець) та ТОВ «Смарт Ексім» (постачальник) було укладено договір поставки №ПЗ/НХ-191326/НЮ (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію відповідно до специфікації №1, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору здійснюється покупцем у безготівковій формі не пізніше 30 (тридцяти) банківських днів після дати поставки партії товару, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію товару, обумовлену згідно з п. 6.1 договору та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 144 326,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №86 від 20.12.2019 та актом прийому-передачі товару від 20.12.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати за отриманий на підставі Договору товар, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 144 326,40 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №86 від 20.12.2019 та акт прийому-передачі товару від 20.12.2019) підтверджується передача позивачем та прийняття відповідачем товару на підставі Договору на суму 144 326,40 грн.

На вказану господарську операцію позивачем складена та зареєстрована податкова накладна №96 від 20.12.2019, що підтверджується відповідною квитанцією, а також виставлено рахунок на оплату №91 від 20.12.2019.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору, у відповідача наявна заборгованість з оплати переданого на підставі Договору товару у розмірі 144 326,40 грн., а строк виконання такого зобов`язання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 144 326,40 грн. за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Смарт Ексім» про стягнення з АТ «Українська залізниця» заборгованості у розмірі 144 326,40 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 0,1% річних у розмірі 169,29 грн. та інфляційних у розмірі 13 504,58 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 18.02.2020 по 23.04.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.2 Договору сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає за можливе стягнути з відповідача 0,1% річних у розмірі 169,29 грн. та інфляційні у розмірі 13 504,58 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Смарт Ексім» заборгованості у розмірі 144 326,40 грн., 0,1% річних у розмірі 169,29 грн. та інфляційних у розмірі 13 504,58 грн.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, позивача поніс витрати із сплати судового збору у розмірі 2 370,02 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №21/04/2021-02 від 21.04.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «Когнітор» (виконавець) та ТОВ «Смарт Ексім», акт приймання-передання наданих юридичних (адвокатських) послуг №21/04/2021-02/001 від 17.05.2021, детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, платіжне доручення №250 від 27.04.2021 та банківську виписку з рахунку Адвокатського об`єднання «Когнітор».

Судом встановлено, що 21.04.2021 між ТОВ «Смарт Ексім» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Когнітор» (виконавець) було укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №21/04/2021-02, відповідно п. 1.1 якого клієнт доручає і оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання з надання клієнту правової (професійної) допомоги у вигляді юридичних (адвокатських) послуг, на умовах передбачених цим договором.

17.05.2021 сторонами вказаного договору складено та підписано акт приймання-передання наданих юридичних (адвокатських) послуг №21/04/2021-02/001, відповідно до якого виконавцем надано, а клієнтом прийнято наступні послуги: правовий аналіз обставин (в тому числі і аналіз первинної документації, листування, інших документів, речових, електронних доказів, пов`язаних судових справ тощо) спірних правовідносин (витрачено 6 годин); визначення кола обставин, що входять до предмета доказування, а також правових механізмів збирання необхідних доказів та доказування (доведення/спростування) на ї підставі (замовлення експертиз, аудиторських висновків, залучення спеціалістів, звернення з адвокатськими запитами, листами, тощо) (втрачено 4 години); аналіз релевантної судової практики, в тому числі і практики ЄСПЛ, з приводу вказаного спору з огляду на предмет, підставу та зміст позовних вимог (витрачено 4 години); визначення судової перспективи з формування правової лінії захисту прав та законних інтересів клієнта із подальшим складанням та поданням до суду заяви по суті спору у вигляді позовної заяви із супутніми процесуальними документами (витрачено 8 годин).

Згідно вказаного акту, витрати на правову допомогу за даним позовом складають 10 000,00 грн., які були сплачені клієнтом виконавцю 27.04.2021, що підтверджується платіжним дорученням №250 від 27.04.2021 та банківською випискою з рахунку Адвокатського об`єднання «Когнітор».

Повноваження адвоката Абросімова С.С. підтвердженні довіреністю №21 від 21.04.2021 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9082/10 від 29.05.2020.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Абросімовим С.С. професійної правничої допомоги ТОВ «Смарт Ексім» в межах даної справи на суму 10 000,00 грн.

Враховуючи викладене, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Ексім» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Ексім» (04053, м. Київ, Кудрявський Узвіз, будинок 3А, офіс 63; ідентифікаційний код 41104270) заборгованість у розмірі 144 326 (сто сорок чотири тисячі триста двадцять шість) грн. 40 коп., 0,1% річних у розмірі 169 (сто шістдесят дев`ять) грн. 29 коп., інфляційні у розмірі 13 504 (тринадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 58 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 370 (дві тисячі триста сімдесят) грн. 02 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий