Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" червня 2021 р. м. Рівне Справа №918/171/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши матеріали справи

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, )

про банкрутство

В судовому засіданні приймали участь:

від боржника: не з"явився;

від кредитора: не з"явився;

від розпорядника майна: не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, в якій просить: прийняти заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до провадження; відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.С.УКРАЇНА» (35731, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с. Ступно, вул.. Дрозди, буд. 8 Б, ); ввести процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.С.УКРАЇНА» (35731, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с. Ступно, вул.. Дрозди, буд. 8 Б, ); призначити розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Л.С.УКРАЇНА» (35731, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с. Ступно, вул.. Дрозди, буд. 8 Б, ) арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатолівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 06.02.2018 р. № 1856).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, ).

21.04.2021 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, ).

24.05.2021 року до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання кредитором, в якій просить суд визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" в сумі 624 981,20 грн., з яких: 475000,00 грн. основного боргу, 68738,46 грн. інфляційні втрати, 76 702,74 грн. 3% річних. Грошові вимоги ОСОБА_1 включити до реєстру вимог кредиторів. Дану заяву мотивує тим, що на підставі Договору позики № 01/05-07 від 05.09.2015 року ним, ОСОБА_1 , протягом 2015 та 2016 років, було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" грошову позику у розмірі 500 000,00 грн.. Строк дії Договору до 30 жовтня 2016 року. Однак обов"язок щодо повернення боргу ТОВ "Л.С.Україна" не було виконано належним чином. 27 та 28 червня 2018 року ТОВ "Л.С.Україна" було здійснено часткове повернення позики у розмірі 25 000,00 грн., що підтверджується копіями видаткових касових ордерів.

У зв`язку із перебуванням судді Марач В.В. у відпустці з 03.06.21р. по 14.06.2021р. (наказ голови ГСРО № 02-11/162/21 від 01.06.2021 року), розгляд даної справи, призначений на 09 червня 2021 року не відбувся.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 травня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_1 про визнання кредитором до розгляду та призначено у судовому засіданні на 23.06.2021 року.

11.06.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду від розпорядника майна Мельник І.А. надійшов звіт на заяву про грошові вимоги, в якому розпорядник майна визнає кредиторські вимоги ОСОБА_1 в сумі 624 981,20 грн., з яких: 475000,00 грн. основного боргу, 68738,46 грн. інфляційні втрати, 76 702,74 грн. 3% річних- четверта черга задоволення; судовий збір у сумі 4540,00 грн. - перша черга задоволення.

У судове засідання 23.06.2021 року не з`явились представники кредитора, боржника та розпорядника майна, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Крім того, кредитором ОСОБА_1 подано клопотання про розгляд справи у відсутності повноважного представника.

Розпорядником майна подано заяву про проведення судового засідання без участі розпорядника майна. Крім того, розпорядником майна подано суду звіт про проведену роботу.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, поданий розпорядником майна звіт про роботу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

21.04.2021 р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, ), де зазначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме - протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що в межах значеного граничного строку до суду в строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, з грошовими вимогами до боржника звернувся ОСОБА_1 в сумі 624 981,20 грн., з яких: 475000,00 грн. основного боргу, 68738,46 грн. інфляційні втрати, 76 702,74 грн. 3% річних.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

Достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена п. 4 ст. 133 даного Кодексу.

Відтак, розглянувши заяву кредитора ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" в сумі 624 981,20 грн., з яких: 475000,00 грн. основного боргу, 68738,46 грн. інфляційні втрати, 76 702,74 грн. 3% річних, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

05.09.2015 року між ТОВ «Л.С.Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 01/05-07. Згідно до якого, для забезпечення роботи Товариства було надано позику в розмірі 500 000.00 гри., яка протягом 2015 року та 2016 року надавалась грантами по мірі необхідності для фінансування потреб підприємства.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором с домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договоре позики та його умов, згідно із ч 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, яким посвідчує переданий йому позикодавцем визначеної грошової суми ми або визначеної кількості речей.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було надано до 30 жовтня 2016 року Товариству як внесенням на рахунки відкриті в банківських установах, так і в касу підприємства, повну суму позики. Однак, обов`язок щодо повернення даного боргу зі сторони Товариства не було виконано належним чином, отримані кошти згідно даного договору, в повному обсязі не було повернуто. 27 та 28 червня 2018 року здійснено було часткове повернення позики в розмірі 25 000.00 грн. що підтверджується копіями видаткових касових ордерів.

Станом на 21.04.2021 року заборгованість Товариства згідно до Договору від 05.09.2015 року становить 475 000,00 гри., які мені мали бути повернуто в строк до 31.12.2018 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи дане, кредитором заявлено вимоги про стягнення з боржника за період з 01.01.2019 року по 21.04.2021 року три проценти річних у сумі 76 702,74 грн..

Розділом 3 Постанови пленуму Вищого господарського сулу України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не с штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Наданий час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням па зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня ціп па товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, su період прострочення починаючи і місяця, наступною за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39. а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство і "Літа".

На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого Індексу інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України). Розраховується за формулою: (втрати від інфляції)=(сума боргу)*(індекс інфляції)/)00%-(суму боргу).

Враховуючи дане, інфляційні втрати за період з 01.01.2019 року по 21.04.2021 року становлять 68 738,46 грн..

Станом на 21.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, ) не виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , отримані грошові кошти не повернуло, у зв`язку з чим, Боржник має непогашену заборгованість перед Кредитором в загальному розмірі 624 981,20 грн, що включає в себе основний борі в сумі 475 000,00 гри., інфляційні втрати 68 738,46 грн, та три проценти річних в сумі 76 702,74 грн..

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Грошові вимоги ОСОБА_1 в загальному розмірі 624 981,20 грн., що включає в себе основний борі в сумі 475 000,00 гри., інфляційні втрати 68 738,46 грн, та три проценти річних в сумі 76 702,74 грн. відповідно до Договору позики №01/05-07 від 05.09.2015 року, підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, зазначені вимоги визнаються судом в повному обсязі та підлягають визнанню відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини п`ятої статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2, 12, 45, 46 ,47, 48 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Україна" (35731, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Ступно, вул. Дрозди, буд.8 Б, ) в загальному розмірі 624 981,20 грн. з наступною черговістю задоволення:

- 4 540,00 грн. судовий збір (перша черга);

- 475 000,00 грн. заборгованість по основному зобов`язанню (четверта черга);

- 68 738,46 грн. 3 проценти річних (четверта черга);

- 76 702,74 грн. інфляційні втрати (четверта черга).

2. Зобов`язати розпорядника майна протягом 10 днів з дня винесення даної ухвали внести визнані вимоги до реєстру вимог кредиторів, письмово повідомити кредиторів та боржника з даним реєстром вимог кредиторів, та про місце і час проведення зборів кредиторів, та організувати їх проведення.

3. Призначити підсумкове засідання суду на "22" липня 2021 р. на 10:30 год. в приміщенні Господарського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Набережна 26А, каб. № 13).

4. Розпоряднику майна до дня засідання подати суду звіт про проведену роботу; звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат схвалений або погоджений комітетом кредиторів боржника; протокол зборів кредиторів; протокол засідання комітету кредиторів; рішення комітету кредиторів щодо застосування наступної судової процедури.

Ухвалу направити кредиторам, боржнику, розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.год.

Суддя Марач В.В.