РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2021Справа № 910/2124/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи № 910/2124/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" виробничий підрозділ Коростенської дирекції залізничних перевезень

про визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Драгіцина Т.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" виробничий підрозділ Коростенської дирекції залізничних перевезень (далі - відповідач) про визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію №BGV/UA/03-2-8806 від 28.09.2020, видану Акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" в забезпечення виконання зобов`язань за договором № ПЗ/ДН-4-20730/НЮ від 01.10.2020, що укладений між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за банківською гарантією підлягає виплата лише в разі порушення позивачем умов договору щодо асортименту, кількості, якості та строків в їх сукупності, тоді як відповідач, як бенефіціар, звернувся до банку з вимогою про сплату грошових коштів за банківською гарантією №BGV/UA/03-2-8806 від 28.09.2020 лише у зв`язку з порушенням строків виконання робіт за договором надання послуг №ПЗ/ДН-4-20730/НЮ від 01.10.2020, а відтак підстава для задоволення вимоги по виплаті не настала. При цьому, позивач наголошує на тому, що прострочення виконання робіт сталося з вини відповідача, оскільки останній не вжив необхідних заходів для належного виконання своїх зобов`язань за пунктом 6.1.3 договору щодо вчасного надання вихідних даних, які передбачені пунктом 4 додатку №1.1 до договору, та письмової рознарядки відповідно до пункту 5.1 договору. У зв`язку з затримкою зі сторони відповідача надання необхідних вихідних даних, позивач надіслав підписаний примірник додаткової угоди про продовження строку дії договору надання послуг до 31.03.2021, але відповіді від відповідача не отримав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 відкрито провадження у справі №910/2124/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

24.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що позивач до закінчення строку дії договору не передав замовнику обумовлені його умовами результати робіт за актами прийому-передачі, прострочивши таким чином виконання своїх зобов`язань щодо асортименту, кількості, якості та строків в їх сукупності, що і стало підставою для звернення до гаранта про виплату суми забезпечення за наданою гарантією. При цьому, відповідач зазначає, що надана гарантія не передбачала зменшення суми виплати у зв`язку з частковим виконанням позивачем своїх зобов`язань. Разом з цим, відповідач заперечив доводи позивача про прострочення з його сторони зобов`язань, оскільки 22.09.2020 відповідач надав дозвіл на початок проведення топографо-геодезичних робіт, а відповідач розпочав їх виконання, надав письмову рознарядку від 18.11.2021 № НГ-08/1635 та всі необхідні документи з вихідними даними згідно п. 6.1.3 договору шляхом їх направлення електронною поштою. Таким чином, за наявності всіх необхідних вихідних даних та розпорядження від 23.11.2020 № 648 про надання згоди на розроблення технічної документації позивач мав можливість виконати свої зобов`язання в строк до 31.12.2021, як то передбачено умовами договору, та за відсутності будь-яких перешкод зі сторони відповідача. Водночас відповідач наголошує на тому, що позивач не звертався до нього із пропозицією про продовження строку дії договору та не отримував від нього проекту додаткової угоди.

01.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що послуги надаються протягом дії договору лише після отримання письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг і вона була отримана позивачем лише 10.12.2020. Також зазначає про те, що частково виконав роботи, які передбачені технічним завданням, але за відсутності дозволу органу влади на розроблення технічної документації із землеустрою, не мав підстав для передачі технічної документації на погодження замовнику, що свідчить, на його переконання, про недобросовісність та небажання відповідача виконувати свої зобов`язання. За твердженням позивача, гарантія не передбачає однозначну виплату всієї суми забезпечення лише за факт порушення строків, оскільки умовою виплати є одночасне порушення умов щодо асортименту, кількості, якості та строків, у зв`язку з чим вимога про порушення позивачем лише строків не підлягає виконанню гарантом. Окрім того, позивач просить врахувати як належний доказ скріншот електронного листа від 21.12.2020, що надійшов з електронної адреси про направлення відповідачем проекту додаткової угоди щодо продовження строків договору. У відповідь 22.12.2020 позивач надіслав відповідачу підписаний примірник додаткової угоди, втім відповіді не отримав.

20.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких підтвердив вручення позивачеві письмової рознарядки про початок виконання робіт 10.12.2020, про що складено акт. Також вказав, що прострочення зі сторони позивача полягає не у строках виконання робіт, а у невиконанні робіт загалом, оскільки результати робіт не були передані замовнику за актами прийому-передачі у відповідності з умовами договору та зауважує на тому, що позивач не надав доказів на підтвердження вчинення перешкод у виконанні договірних зобов`язань зі сторони відповідача або відмови у державній реєстрації прав на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю рішення відповідного органу або інших документів. Разом з цим, відповідач наголошує на тому, що позивач неналежно виконує свої зобов`язання і за іншими укладеними між сторонами договорами, які є предметом дослідження у інших судових справах за позовами ТОВ "ДЗК Плюс". Крім цього зауважує на тому, що додаткова угода не була укладена сторонами у визначений закон спосіб і позивач не вживав заходів щодо вирішення питання про укладання додаткової угоди в судовому порядку.

В судовому засіданні 20.04.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 18.05.2021.

Судове засідання, призначене на 18.05.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 підготовче засідання у справі №910/2124/21 призначено на 01.06.21.

В судовому засіданні 01.06.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 17.06.2021.

В судовому засіданні 17.06.2021 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.06.2021.

В судовому засіданні 25.06.2021 представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, втім у клопотанні, поданому 01.06.2021, просив розгляд справи проводити без його участі.

За таких обставин, враховуючи, що позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 25.06.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 між Акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" (Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" (Принципал) було укладено договір №BGV/UA/03-2-8806 про надання гарантії, відповідно до умов п. 1.1 якого Гарант за дорученням Принципала надає Регіональній філії Південно-Західна залізниця АТ "Українська залізниця" забезпечення виконання договору (в подальшому Гарантія) на суму 42082,90 грн згідно договору закупівлі, який має бути укладений між Принципалом та Бенефіціаром згідно з Повідомленням про намір укласти договір, оприлюднене на авторизованій уповноваженим органом електронній системі закупівель Prozorro UA-2020-08-04-006984-а 16.09.2020 року за результатами відкритих торгів: Послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки код за ДК 021-2015-71250000-5 Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги.

Терміни в цьому договорі вживаються в такому значенні: базові відносини - відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати дії гарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припиненя або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору №BGV/UA/03-2-8806 про надання гарантії, відповідальність Гаранта обмежується сумою наданої Гарантії. Гарантія надається на термін до 31.03.2021 включно і набуває чинності з 28.09.2020. Гарантія випускається українською мовою згідно з текстом, наведеним у Додатку № 1 до цього договору. Гарантія надається Принципалу для подальшої передачі Бенефіціару.

28.09.2020 АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" надав гарантію №BGV/UA/03-2-8806, за якою взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити протягом 5 банківських днів з моменту отримання першої письмової вимоги Бенефіціара повну суму забезпечення (гарантована сума), що складає 42082,90 грн, з моменту одержання наступних документів: оригіналу письмової вимоги, що містить твердження про те, що Принципал не виконав умов договору про закупівлю стосовно асортименту, кількості, якості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору; належним чином завірені копії документів, що підтверджують вимоги Бенефіціара за гарантією.

Гарантія вступає в силу 28.09.2020 і залишається дійсною до 31.03.2021 включно і втрачає чинність повністю і автоматично, якщо письмова вимога платежу не буде в розпорядженні до кінця цього дня незалежно від того, чи повернений оригінал цієї гарантії.

01.10.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" (виконавець) було укладено договір №ПЗ/ДН-4-20730/НЮ про надання послуг (далі - договір про надання послуг), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки (ДК 021:2015 - 71250000-5 «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги»), а саме з розроблення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в постійне користування AT «Укрзалізниця» відповідно до додатку 1.4 до цього договору та реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками AT «Укрзалізниця» в установленому законом порядку, далі - послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги відповідно до цього договору (пункт 1.1).

Згідно з п. 1.2 договору про надання послуг, перелік земельних ділянок і склад послуг та робіт визначені в Додатках 1.1 та 1.4, які є невід`ємними частинами цього договору.

Сума договору складає 701 381,67 грн, ПДВ - 140 276,34 грн, разом з ПДВ - 841658,01 грн (п. 3.1 договору про надання послуг).

За умовами п. 5.1 договору про надання послуг виконавець приступає до надання послуг не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання письмової рознарядки та вихідних матеріалів від замовника.

Відповідно до п. 5.2 договору про надання послуг, надання послуг, зазначених у п. 1.1 проводиться протягом дії даного договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до отримання послуг.

Умовами п. 5.3 договору про надання послуг узгоджено, що за результатами наданих послуг, разом з документами, передбаченими п. 8 Технічного завдання (Додаток 1.1. до Договору), виконавець надає замовнику два примірники акту, які підписані зі своєї сторони, для підписання замовником. Надання акту без документів, вказаних в цьому пункті не є підставою для його підписання та оплати наданих послуг замовником.

Замовник протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання акту і документів, передбачених п.8 Технічного завданням (Додаток 1.1. Договору), зобов`язаний підписати акт та повернути один екземпляр виконавцю (пункт 5.4).

Відповідно до п. 5.5 договору про надання послуг у разі відмови від підписання акту замовник протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту його отримання складає мотивовану відмову від його підписання. У цьому випадку сторонами складається двосторонній акт усунення недоліків з переліком недоліків та необхідних доопрацювань. Виявлені замовником недоліки усуваються виконавцем за власний рахунок протягом 20 календарних днів з моменту підписання замовником акту усунення недоліків. Після усунення недоліків процедура приймання наданих послуг повторюється і здійснюється у такому ж порядку.

Пунктом 6.1.3 договору про надання послуг передбачений обов`язок замовника надати виконавцю усі необхідні вихідні матеріали для надання послуг, а пунктом 6.3.1 встановлений обов`язок виконавця забезпечити надання послуг у строки встановлені цим договором.

Відповідно до п. 11.1 договору про надання послуг, виконавець (учасник-переможець) вносить не пізніше дати укладення договору про закупівлю, але в будь-якому випадку до кінцевого строку укладання договору, передбаченого ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі» на рахунок замовника, забезпечення виконання цього договору у розмірі 5% (п`яти відсотків) його вартості, що складає 42082,90 грн.

Згідно з пунктом 11.2 договору про надання послуг забезпечення виконання договору вноситься у формі банківської гарантії, яка повинна бути надана банком та гарантувати забезпечення виконання договірних зобов`язань учасником-переможцем торгів.

У відповідності до п. 13.1 договору про надання послуг цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 (за умови наявності у замовника плану фінансування цих послуг на 2020 рік), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань в частині розрахунків.

У пункті 13.3 договору про надання послуг сторони погодили, що усі зміни та доповнення до цього Договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до договору.

Додатком № 1.1 до договору про надання послуг сторони узгодили Технічне завдання, яке містить строк надання послуг - до 31.12.2020 (п. 6), склад послуг та робіт, які надаються виконавцем (п. 7), перелік документів і матеріалів, які повинні бути передані замовнику після закінчення надання послуг.

Додатком № 1.2 "Календарний план надання послуг" сторони встановили строки надання послуг, а саме: послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 139,8103 га у м. Коростень Житомирської області вартістю 841658,01 грн надаються з дати підписання договору до 31.12.2020.

У Додатку 1.4 "Перелік земельних ділянок" визначена земельна ділянка площею 139,8103 га у м. Коростень Житомирської області, правовстановлюючий документ: державний акт на право постійного користування ЖТ 27-000018 від 01.04.1998.

29.01.2021 відповідач надіслав АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" вимогу про сплату Бенефіціару грошових коштів в сумі 42082,90 грн за гарантією №BGV/UA/03-2-8806, у якій повідомив Гаранта про ненадання Принципалом у визначений договором строк послуг землевпорядних робіт з оформлення-переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки та не оформлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в постійне користування АТ "Укрзалізниця", послуг з реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та оформлення державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками, що є порушенням вимог договору та підставою для сплати Бенефіціару грошових коштів за банківською гарантією.

АТ "Український будівельно-інвестиційний банк", в свою чергу, надіслало позивачу повідомлення про отримання вимоги, у якому повідомило про отримання від Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" вимоги від 29.01.2021 про сплату 42082,90 грн у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно умов гарантії №BGV/UA/03-2-8806 від 28.09.2020.

З огляду на викладене, посилаючись на те, що банківська гарантія №BGV/UA/03-2-8806 від 28.09.2020 не передбачає виплату всієї суми забезпечення лише за фактом порушення строків виконання зобов`язань, оскільки умовою виплати забезпечення є одночасне порушення умов щодо асортименту, кількості, якості та строків в їх сукупності, а порушення строків надання послуг сталось з вини відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" звернулося до суду з даним позовом про визнання банківську гарантію №BGV/UA/03-2-8806 від 28.09.2020 такою, що не підлягає виконанню, згідно з вимогою щодо забезпечення виконання договору №ПЗ/ДН-4-20730/НЮ від 01.10.2020.

Так, позивач вказує на те, що невиконання зобов`язань за договором про надання послуг спричинене порушенням умов договору зі сторони відповідача щодо надання необхідних вихідних матеріалів (п. 6.1.3, п. 4 Додатку 1.1 до договору), затримки надання письмової рознарядки (п. 5.1), ненадання дозволу державного органу на розроблення технічної документації з землеустрою (ст. 55 Закону України "Про землеустрій").

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти позовних вимог, з підстав того, що позивач до закінчення строку дії договору не передав замовнику обумовлені його умовами результати робіт за актами прийому-передачі, прострочивши таким чином виконання своїх зобов`язань в цілому, що і стало підставою для звернення до Гаранта про виплату суми забезпечення за наданою гарантією, яка не передбачає зменшення суми виплати у зв`язку з частковим виконанням позивачем своїх зобов`язань. Гарант виконав свої зобов`язання за гарантією та сплатив на користь відповідача як бенефіціара грошові кошти в сумі 42082,90 грн. Також, відповідач заперечив доводи позивача про прострочення з його сторони зобов`язань, оскільки 22.09.2020 відповідач надав дозвіл на початок проведення топографо-геодезичних робіт, а відповідач розпочав їх виконання, надав письмову рознарядку від 18.11.2021 № НГ-08/1635 та всі необхідні документи з вихідними даними згідно п. 6.1.3 договору в тому числі і дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою шляхом їх направлення позивачу електронною поштою.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено вище, 28.09.2020 АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" надав гарантію №BGV/UA/03-2-8806, за якою взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити протягом 5 банківських днів з моменту отримання першої письмової вимоги Бенефіціара повну суму забезпечення (гарантована сума), що складає 42082,90 грн, з моменту одержання наступних документів: оригіналу письмової вимоги, що містить твердження про те, що Принципал не виконав умов договору про закупівлю стосовно асортименту, кількості, якості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору; належним чином завірені копії документів, що підтверджують вимоги Бенефіціара за гарантією.

Гарантія вступає в силу 28.09.2020 і залишається дійсною до 31.03.2021 включно і втрачає чинність повністю і автоматично, якщо письмова вимога платежу не буде в розпорядженні до кінця цього дня незалежно від того, чи повернений оригінал цієї гарантії.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст. 560 ЦК України).

Гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні (ч. 1 ст. 200 ГК України).

Згідно ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Як встановлено судом, гарантія, яку позивач просить визнати такою, що не підлягає виконанню, містить строк, на який вона видана та містить зобов`язання гаранта за неналежне виконання принципалом - позивачем зобов`язань перед бенефіціаром - відповідачем, тобто визначені чинним законодавством вимоги до правочину такого виду.

При цьому, статтею 562 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Тобто, виконання гарантом свого обов`язку перед бенефіціаром не залежить від дійсності, чинності чи дії основного зобов`язання між принципалом та бенефіціаром, в забезпечення виконання якого надано гарантію.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом договору про надання послуг, в забезпечення якого видана оспорювана гарантія, позивач зобов`язався розробити документацію із землеустрою, необхідну для формування земельної ділянки та забезпечити державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою в установленому законом порядку на підтвердження чого передати замовнику (відповідачу) за актом приймання-передачі: документацію із землеустрою, витяги з Державного земельного кадастру та документи, що підтверджують право постійного користування земельними ділянками.

Втім, протягом строку дії договору (до 31.12.2020) позивач не виконав свої зобов`язання за договором, результати наданих послуг замовнику за актами приймання-передачі не передав. У матеріалах справи відсутні будь-які докази повного і своєчасного надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" за договором про надання послуг №ПЗ/ДН-4-20730/НЮ від 01.10.2020.

У зв`язку з невиконанням позивачем своїх зобов`язань у визначений договором строк, відповідач надіслав до АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" вимогу про сплату Бенефіціару грошових коштів в сумі 42082,90 грн за гарантією №BGV/UA/03-2-8806, у якій повідомив гаранта про ненадання принципалом у визначений договором строк послуг землевпорядних робіт з оформлення-переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки та не оформлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в постійне користування АТ "Укрзалізниця", послуг з реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та оформлення державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками, що є порушенням вимог договору та підставою для сплати Бенефіціару грошових коштів за банківською гарантією.

Тобто, вимога відповідача про виплату за гарантією містить посилання на невиконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг у визначені договором строки в цілому, а не на порушення строку виконання зобов`язання, як про те зазначає позивач в позовній заяві обґрунтовуючи ненастання гарантійного випадку.

Відтак, оскільки умовами договору передбачений порядок приймання-передачі послуг шляхом складання акту та передачі за ним документів, передбачених п. 8 Технічного завдання, а жодні докази на підтвердження передачі результатів наданих послуг позивачем не надані, суд приходить до висновку про невиконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг - порушення забезпеченого зобов`язання, а тому і настання гарантійного випадку.

Суд зауважує, що жодних доказів на підтвердження наявності обставин, що зумовлюють можливість визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, які передбачені самою гарантією або законом та які вказані позивачем як підстава позову, до суду надано не було.

З огляду на викладене, а також правову природу банківської гарантії, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, які б свідчили про припинення банківської гарантії, а посилання на відсутність вини принципала у порушеннях умов договору про надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, не може бути підставою для визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні приписів ст. 76, 77 ГПК України, на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не є доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань з огляду на порушення відповідачем свого обов`язку з передачі вихідних матеріалів, що передбачені п. 6.1.3 договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач до укладання договору та протягом строку його дії надіслав позивачу електронною поштою вихідні матеріали, зокрема, установчі документи, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; 10.12.2020 позивач отримав від відповідача письмову рознарядку № НГ-08/1636 від 18.11.2020 щодо можливості надання послуг у відповідності до п. 5.1, 5.2 договором, а 23.11.2020 відповідач отримав дозвіл № 648 Житомирської обласної державної адміністрації на розроблення технічної документації з землеустрою щодо земельної ділянки за державним актом ЖТ №27-000018, оформлення якої є предметом договору про надання послуг, про отримання якого позивач був обізнаний, що визнається ним у листі від 21.12.2020 № 21-12-2/20.

Таким чином, протягом строку дії договору відповідач виконав свої зобов`язання за договором щодо надання позивачу необхідних вихідних даних, отримав дозвіл державного органу на розробку землевпорядної документації, надав письмову рознарядку про початок надання послуг, що спростовує доводи позивача про порушення відповідачем умов пункту 4 додатку №1.1, п. 5.1 та п. 6.1.3 договору про надання послуг.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення відповідача про необхідність надання даних, що є необхідними для розроблення документації з землеустрою, оскільки направлення доданих до позовної заяви листів "Про виконання договорів про надання послуг" не підтверджене будь-якими належними та допустимими доказами, в тому числі і шляхом направлення електронною поштою.

Заходи, які розпочав вживати позивач по закінченні строку дії договору, щодо пролонгації договору про надання послуг, а саме направлення проекту додаткової угоди, направлення листа від 28.12.2020 № 28-12-3/20 про продовження терміну виконання послуг та договору, не можуть бути визнані судом як прострочення відповідача, а доказів на підтвердження внесення змін чи доповнень до договору шляхом укладення додаткової угоди в частині строку надання послуг у встановленому законом порядку, суду не надані.

Водночас, суд зауважує, що посилання позивача на постанови Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №910/5726/18 та від 04.04.2019 у справі №910/5723/18 є неприйнятними, оскільки зазначені судові рішення хоча і прийнято за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених у справі, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято відповідні судові рішення.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору належить покласти на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 202, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗК Плюс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" виробничий підрозділ Коростенської дирекції залізничних перевезень про визнання банківську гарантію такою, що не підлягає виконанню.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2021.

Суддя Т.В. Васильченко