РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/21084/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського,7)

до відповідачів:

1. Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13);

2. Одеська обласна рада (65032, м. Одеса, пр. Шевченка, 4)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» (65014, м. Одеса, пров. Лермонтовський, буд. 6; )

про скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності на об`єкт нерухомого майна,

Представники сторін:

від позивача: Дяк Ю.М.;

від відповідача-1: Новіцька Л.О.;

від відповідача-2: не з`явилися;

від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства охорони здоров`я України (позивач) надійшла позовна заява до Міністерства юстиції України та Одеської обласної ради (відповідачі), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 11873714 від 24 березня 2014 року, номер запису про право власності; 5091365 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на будівлі та споруди загальною площею 3299.8 кв.м., що складаються з: літ. «А» площею 1686,0 кв.м. літ. «Б» площею 739.0 кв.м., літ. «В» площею 334,3 кв.м., літ. «Г» площею 375.0 кв.м., літ. «Д» площею 28,5 кв.м., літ. «Е» площею 137, 0 кв.м., огорожі № 1-3. мостіння І, які відображені у технічних паспортах від 10 липня 1996 року, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою; Одеська область, місто Одеса, провулок Лермонтовський, 6 вчинений державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Голоцван Є.О.;

- припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Одеської обласної ради на будівлі та споруди загальною площею 3 299, 8 кв.м, які відображені у технічних паспортах від 10 липня 1996 року, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Лермонтовський 6, яке було зареєстроване на підставі виданого Одеською обласною радою 24 грудня 2012 року свідоцтва серії САА №273185 про право власності на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 року прийнято справу № 910/21084/20 до свого провадження, ухвалено розгляд справи № 910/21084/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.02.2021 року.

08 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов.

10 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче засідання на 10.03.2021 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державну установу «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» (65014, м. Одеса, пров. Лермонтовський, буд. 6; ).

01 березня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В підготовчому засіданні 10.03.2021року оголошено перерву на 07.04.2021 року.

В підготовчому засіданні 07.04.2021 року оголошено перерву на 05.05.2021 року.

В підготовчому засіданні 05.05.2021 року відповідачем-1 подано письмові пояснення по справі.

05 травня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2021 року.

В судове засідання 02.06.2021 року з`явився представник позивача, який підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, у зв`язку з тим, що Одеською обласною радою 24.12.2012 року незаконно видано свідоцтво серії САА № 273185 про право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області в особі Одеської обласної ради на спірні будівлі та споруди, на підставі якого 19.03.2014 року державним реєстратором Одеського управління юстиції Голоцван Є.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 5091365 про право власності територіальних громад сіл, селищ та міст області в особі Одеської обласної ради на вищевказаний об`єкт нерухомості.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року у справі № 916/1635/19 за позовом Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» до Одеської обласної ради, за участю третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору - Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та за позовом Міністерства охорони здоров`я України до Одеської обласної ради, за участю Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно позовні вимоги Міністерства охорони здоров`я України задоволено часткового.

Позивач зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року у справі № 916/1635/19, зокрема:

визнано протиправним та скасувати пункт другий рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 12.05.1993 № 449-ХХІ «Про заходи з охорони та використання нерухомих пам`яток історії та культури в Одеській області» в частині передання з державної до комунальної власності нерухомого майна - будівлі та споруди загальною площею 3 299, 8 кв. м, які відображені у технічних паспортах від 10.07.1996, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Лермонтовський, 6;

визнано протиправним та скасувати підпункт 168 пункту 1 розділу 11 рішення Одеської обласної ради від 22.09.2006 № 73-V «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області»;

визнано протиправним та скасувати виданане Одеською обласною радою 24.12.2012 свідоцтво серії САА №273185 про право власності на нерухоме майно - на будівлі та споруди загальною площею 3 299, 8 кв.м, які відображені у технічних паспортах від 10.07.1996, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Лермонтовський, 6.

Суд зазначає наступне.

Постанова Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року у справі № 916/1635/19 мотивована порушенням Одеською обласною радою вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим незаконно перевела майно Державної установи «Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров`я України», яке є загальнодержавною власністю у комунальну власність з перевищенням своїх повноважень, без згоди держави в особі Кабінету Міністрів України.

Зазначена постанова набрала законної сили 20.07.2020 року.

Таким чином, право власності територіальних громад було зареєстроване на підставі скасованих постановою рішень органу місцевого самоврядування, свідоцтво серії САА № 273185 також було скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року.

Отже, право власності територіальних громад сіл, селищ та міст Одеської області підлягає визнанню припиненим, оскільки скасовані підстави його виникнення.

Крім того підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію права власності № 11873714 від 24.03.2014 року, що було вчинене на підставі вимог свідоцтва про право власності серії САА № 273185 від 24.12.2012 року.

Таким чином, оскільки підстава для внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірного запису скасована судом, то і вказаний запис підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність у Державному реєстрі запису про право власності Одеської обласної ради на спірний об`єкт нерухомості порушує права власника цього об`єкту - позивача, отже позовні вимоги Міністерства охорони здоров`я України до Одеської обласної ради підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача до Міністерства юстиції України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивачем залучено в якості відповідача-1 Міністерство юстиції України з тих підстав, що останнє забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем, організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав.

Суд вказує, що у разі скасування рішення державного реєстратора на підставі судового рішення, державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться державним реєстратором - громадянином України, який перебуває в трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав (виконавчим органом сільської, селищної та міської ради, Київською, Севастопольською міською, районною, районною у містах Києві та Севастополі державною адміністрацією), нотаріусом, державним, приватним виконавцем у визначених законом випадках.

У свою чергу відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України 1. Міністерство юстиції України: забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Викладене вище свідчить про те, що відповідач-1 наділений організаційними та контрольними функціями у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а скасування рішення державного реєстратора на підставі судового рішення проводиться державним реєстратором, який є самостійним суб`єктом владних повноважень, рішення, дії або бездіяльність яких можуть бути оскаржені до суду, а також визнані незаконними (протиправними, чи не чинними) та скасовані.

З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено жодних аргументів щодо заявлених позовних вимог до Міністерства юстиції України, як і не надано жодних доказів, що свідчили б про виникнення правових відносин між ними.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Міністерства охорони здоров`я України до Міністерства юстиції України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen.), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, позивачем доведено, що наявність у Державному реєстрі запису про право власності Одеської обласної ради на спірний об`єкт нерухомості, порушує права власника такого об`єкта, а саме держави в особі Міністерства охорони здоров`я України.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 11873714 від 24 березня 2014 року, номер запису про право власності; 5091365 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на будівлі та споруди загальною площею 3299.8 кв.м., що складаються з: літ. «А» площею 1686,0 кв.м. літ. «Б» площею 739.0 кв.м., літ. «В» площею 334,3 кв.м., літ. «Г» площею 375.0 кв.м., літ. «Д» площею 28,5 кв.м., літ. «Е» площею 137, 0 кв.м., огорожі № 1-3. мостіння І, які відображені у технічних паспортах від 10 липня 1996 року, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою; Одеська область, місто Одеса, провулок Лермонтовський, 6 вчинений державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Голоцван Є.О.

3. Припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Одеської обласної ради на будівлі та споруди загальною площею 3 299, 8 кв.м, які відображені у технічних паспортах від 10 липня 1996 року, виготовлених Одеським міським бюро технічної інвентаризації та знаходяться за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Лермонтовський 6, яке було зареєстроване на підставі виданого Одеською обласною радою 24 грудня 2012 року свідоцтва серії САА №273185 про право власності на нерухоме майно.

4. В частині позовних вимог до Міністерства юстиції України відмовити.

5. Стягнути з Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр.-т Шевенка, 4; ) на користь Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 7; ) судовий збір на суму в розмірі 2 102, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.06.2021 р. (у зв`язку з перебуванням судді Данилової М.В. у відпустці)

Суддя М.В. Данилова