РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2021Справа № 910/4167/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо"

до Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа"

про стягнення 66 216,29 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа" (відповідач) про стягнення 66 216,29 грн., з яких 49 248, 00 грн. основного боргу, 4 924, 80 грн. пені, 3 671, 34 грн. 3% річних, 8 372, 15 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором від 05.03.2018 на здійснення авторського нагляду в частині здійснення повної та своєчасної оплати за виконанні роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/4167/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

12.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про витребування доказів, заява про застосування строку позовної давності.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.06.2018 підписаний не уповноваженою особою. Крім того, відповідач заперечував проти наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних, інфляційних втрат та просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач просив зупинити провадження у даній справі до вирішення справи в рамках кримінального провадження № 0000305.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов`язаною зі справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для такого господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано яким чином розгляд справи в рамках кримінального провадження № 0000305 унеможливлює розгляд даної справи, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні цієї справи, виходячи з предмета та підстав спору.

Крім того, обставини, які можуть бути встановлені в інших справах та мають значення для вирішення даного спору, можуть бути підставою для звернення особи до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими чи виключними обставинами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розгляд справи в рамках кримінального провадження № 0000305 не може бути перешкодою для встановлення усіх істотних обставин у даній господарській справі та не перешкоджає її розгляду, оскільки зібрані докази дозволяють суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду справи.

Щодо поданого відповідачем клопотання про витребування доказів, суд зазначає таке.

Відповідач просить суд витребувати у позивача наявний у нього журнал авторського нагляду щодо об`єкту: Капітальний ремонт окремих конструкцій, інженерних та інформаційних мереж об`єктів ДП «НСК «Олімпійський», що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 55.

За твердженням відповідача, витребовуваний журнал потрібен для конкретизації, яку саме роботу виконував позивач на виконання Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору на здійснення авторського нагляду № б/н від 05.03.2018 передача генеральним проектувальником замовнику результатів фактично виконаних робіт за цим Договором здійснюється після виконання певного обсягу робіт за Актом виконаних робіт.

У матеріалах справи наявних підписаний та скріплений печатками сторін Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.06.2018.

Таким чином, підстави для витребування журналу авторського нагляду для конкретизації, яку саме роботу виконував позивач на виконання Договору відсутні.

29.04.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення на відзив. Позивач зазначає, що доводи та документи, які наводить відповідач у своєму відзиві, не спростовують доводів позивача про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 між Державним підприємством "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо" (генеральний проектувальник) укладено Договір № б/н на здійснення авторського нагляду.

Відповідно до п.1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, генеральний проектувальник зобов`язується виконати роботи (код ДК 71247000-1 Нагляд за будівельними роботами), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. Роботи за Договором виконуються у відповідності з Порядком здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури затвердженим постановою КМУ від 11.07.2007.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що роботи за Договором включають здійснення авторського нагляду за відповідністю робіт, що виконуються на об`єкті, розробленій проектній документації.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна вартість робіт, що будуть надані протягом строку дії Договору, розраховується сумарно на підставі підписаних сторонами Актів виконаних робіт. Загальна вартість Договору становить 49 248,00 грн., з врахуванням ПДВ 20 % - 8 208,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата загальної вартості робіт за цим Договором здійснюється замовником на умовах відстрочення платежу строком на 90 (дев`яносто) календарних днів після виконання всього обсягу робіт за Договором та прийняття таких виконаних робіт шляхом підписання відповідних Актів виконаних робіт.

Згідно з п. 4.1. Договору передача генеральним проектувальником замовнику результатів фактично виконаних робіт за цим Договором здійснюється після виконання певного обсягу робіт за Актом виконаних робіт.

На виконання умов Договору між сторонами складено та скріплено печатками Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.06.2018 на суму 49 248,00 грн.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 24/02-21 від 18.02.2021, відповідно до якої позивач вимагав здійснити розрахунок за виконані роботи.

У відповідь на претензію позивача, відповідач листом № 105/21 від 26.02.2021 повідомив позивача про те, що він не визнає наявності боргових зобов`язань перед позивачем за Договором.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати за виконані позивачем роботи у розмірі 49 248,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами складено та скріплено печатками Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.06.2018 на суму 49 248,00 грн.

Доказів оплати відповідачем вартості виконаних робіт на суму 49 248,00 грн. матеріали справи не містять.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.06.2018 з боку відповідача підписаний неуповноваженою особою, оскільки крім підпису, вказаний Акт містить відтиск печатки Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа", а доказів про незаконне вибуття печатки з володіння відповідача матеріали справи не містять.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 49 248,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 4 924, 80 грн. пені, 3 671, 34 грн. 3% річних, 8 372, 15 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 6.3. Договору у випадку порушення замовником строків оплати вартості фактично виконаних робіт за цим Договором, визначених в п. 2.2. цього Договору, замовник сплачує на користь генерального проектувальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно внесеної суми, за кожний день прострочення платежу, але не більше 10 % від розміру заборгованості.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідачем подано заяву про застосування строків давності в частині стягнення пені.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом, відповідно до п. 2.3. Договору оплата загальної вартості робіт за цим Договором здійснюється замовником на умовах відстрочення платежу строком на 90 (дев`яносто) календарних днів після виконання всього обсягу робіт за Договором та прийняття таких виконаних робіт шляхом підписання відповідних Актів виконаних робіт.

Оскільки 90-й календарний день (16.09.2018) після підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт припадав на вихідний день (неділя), днем закінчення строку оплати вартості робіт є 17.09.2018, а прострочення оплати вартості виконаних робіт починається з 18.09.2018.

Суд, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків пені, вважає за необхідне зазначити наступне.

З урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України можливим строком для нарахування пені є період з 18.09.2018 по 18.03.2019.

Оскільки позивач з даним позовом звернувся до суду 16.03.2021, то строк нарахування пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені.

Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4 924, 80 грн. пені задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 663,24 грн. 3 % річних та 7 633,44 грн. інфляційних втрат за розрахунком суду.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо" до Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа" в розмірі 49 248, 00 грн. основного боргу, 3 663,24 грн. 3 % річних, 7 633,44 грн. інфляційних втрат.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо" до Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа" про стягнення 66 216,29 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Олімпійський навчально-спортивний центр "Конча-заспа" (03131, місто Київ, Столичне шосе, будинок 19, ідентифікаційний код 38217021) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Трансекспо" (03680, місто Київ, вулиця Ямська, будинок 72, ідентифікаційний код 39521561) 49 248 (сорок дев`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 00 коп. основного боргу, 3 663 (три тисячі шістсот шістдесят три) грн. 24 коп. 3 % річних, 7 633 (сім тисяч шістсот тридцять три) грн. 44 коп. інфляційних втрат, 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн. 57 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 29.06.2021.

Суддя С. В. Стасюк