РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2021Справа №910/3034/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна"
доКомунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації
простягнення 161 539,69 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Шевчук Д.І.
від відповідача:Хом`як Є.Є.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 161 539,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на підставі Договору поставки №19/2020 від 27.08.2020 у листопаді-грудні 2020 року було поставлено відповідачу товар вартістю 119 128,74 грн., в той час як останнім свої зобов`язання з оплати вказаного товару не виконано, у зв`язку з чим у Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації виникла заборгованість у розмірі 119 128,74 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації штрафу у розмірі 35 694,51 грн., 3% річних у розмірі 849,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 468,30 грн. та пені у розмірі 3 398,51 грн., нарахованих за період з 20.11.2020 по 23.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 відкрито провадження у справі №910/3034/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

24.03.2021 засобами поштового зв`язку від Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позов з доказаними його направлення позивачу (зданий до установи поштового зв`язку 23.03.2021), у якому відповідач стверджує, що ним було оплачено спірний товар ще до моменту його поставки позивачем, тобто у визначений Договором поставки №19/2020 від 27.08.2020 строк, а відтак у Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації відсутня заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" з оплати поставленого у листопаді-грудні 2020 року товару. Також відповідач вказує, що оскільки у нього відсутня заборгованість перед позивачем з оплати товару, то нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" штрафу, 3% річних, інфляційних втрат та пені є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. До відзиву Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було долучено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 призначено у справі №910/3034/21 судове засідання на 13.04.2021.

29.03.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач вказує, що за весь час правовідносин сторін за Договором поставки №19/2020 від 27.08.2020 ним було поставлено Комунальному підприємству "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації товар на загальну суму 641 431,26 грн., в той час як останнім частково оплачено такий товар - у розмірі 518 635,46 грн., у зв`язку з чим товар, поставлений за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020, загальною вартістю 122 795,46 грн. залишився без оплати. Тобто, кошти, сплачені відповідачем за платіжними дорученнями №139 від 24.11.2020, №166 від 01.12.2020, №170 від 02.12.2020, були враховані позивачем під час визначення загального розміру заборгованості Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Також позивач вказує, що національне законодавство не передбачає обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи до суду.

07.04.2021 засобами поштового зв`язку від Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

09.04.2021 засобами поштового зв`язку від Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли заперечення на відповідь на відзив з доказами їх направлення позивачу, в яких відповідач вказує, що ним здійснена оплата поставленого за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020 товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Натомість, заборгованість відповідача з оплати товару, поставленого за іншими видатковими накладними, не входить до предмету та підстав позову у даній справі. Також, відповідач вказує, що долучені позивачем до відповіді на відзив видаткові накладні не повинні прийматись судом до розгляду, оскільки подані не у визначений законом строк.

13.04.2021 через відділ діловодства суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" було подано клопотання про долучення до матеріалів справи видаткових накладних, які підтверджують постачання позивачем відповідачу товару за весь час правовідносин сторін за Договором поставки №19/2020 від 27.08.2020.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 долучено подані позивачем докази до матеріалів справи; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" направити відповідачу вказані докази; запропоновано сторонам надати власне бачення взаєморозрахунків у строк - до наступного судового засідання; відкладено судове засідання на 29.04.2021.

Постановляючи протокольну ухвалу суду від 13.04.2021 про долучення поданих позивачем доказів до матеріалів справи, суд керувався тим, що частиною 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Тобто, господарський процесуальний кодекс передбачає право позивача подати докази разом із відповіддю на відзив.

Крім того, судом враховано, що станом на дату подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" даної позовної заяви позивач не знав та не очікував необхідність подання всіх документів на підтвердження поставки товару за весь час дії договору (зокрема, тих які, на його думку, є оплаченими, тобто щодо яких відсутній спір).

Проте, необхідність подання відповідних доказів була зумовлена правовою позицією відповідача у даному спорі, який почав стверджувати, що саме останні поставки товару були ним оплачені, в той час як питання оплати інших поставок товару (що передують спірним) не входять до предмету спору у даній справі. У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку про поважність причин неподання Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" видаткових накладних (на підтвердження постачання товарів за Договором, поставлених відповідачу до спірних поставок) та прийнято відповідні докази до розгляду.

22.04.2021 через відділ діловодства суду від Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли заперечення на клопотання позивача про долучення доказів.

29.04.2021 через відділ діловодства суду від Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення з доказами їх направлення позивачу, в яких відповідач вказує, що оплатив заборгованість за видатковими накладними, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" обґрунтовує свої позовні вимоги.

У зв`язку з перебуванням судді Бойка Р.В. на лікарняному судове засідання, призначене на 29.04.2021 не відбулося, тому ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 призначено судове засідання по справі №910/3034/21 на 24.05.2021.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 заперечення на клопотання позивача про долучення доказів від 13.04.2021 залишено без розгляду, оскільки питання про долучення таких доказів судом вже вирішено; встановлено сторонам строк для надання суду акту звірки взаєморозрахунків - до наступного судового засідання; зобов`язано позивача повідомити суд про здійснені відповідачем оплати; відкладено судове засідання на 17.06.2021.

07.06.2021 на виконання протокольної ухвали суду від 24.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" було надано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2020 по 22.01.2021.

Також 07.06.2021 через відділ діловодства суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 66 125,06 грн., 3% річних у розмірі 439,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 004,20 грн., пеню у розмірі 1 7659,15 грн. та штраф у розмірі 20 092,50 грн. Вказана заява мотивована тим, що при підготовці позовної заяви позивачем було допущено помилку у визначенні розміру основного боргу Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

В судове засідання, призначене на 17.06.2021, представники сторін з`явились, надали пояснення по суті спору. Представник позивача заяву про зменшення розміру позовних вимог та позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав суду клопотання про залишення заяви про зменшення позовних вимог без розгляду, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 залишено без розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, оскільки така заява подана ним поза межами встановленого законом строку.

Постановляючи вказану протокольну ухвалу від 17.06.2021, суд керувався тим, що пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної норми вбачається, що позивач може реалізувати своє право на збільшення розміру позовних вимог лише до початку розгляду справи по суті.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться

Перше судове засідання у справі №910/3034/21 було відкрите 13.04.2021, що підтверджується протоколом судового засідання від 13.04.2021, а відтак на підставі приписів ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд даної справи по суті розпочався з 13.04.2021.

Натомість Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" було подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог лише 07.06.2021, тобто майже через три місяці після початку розгляду справи №910/3034/21 по суті.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на вчинення такої процесуальної дії як зменшення розміру позовних вимог (в той час як допущення помилки при здійсненні розрахунку позовних вимог не є поважною причиною пропуску встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку), а також не заявлено клопотання про поновлення такого строку, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" про зменшення розміру позовних вимог була залишена судом без розгляду.

В судовому засіданні 17.06.2021 судом завершено розгляд справи №910/3034/21 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" (постачальник) та Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (покупець) укладено договір поставки №19/2020 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар партіями в асортименті та кількості, згідно видаткових накладних у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язався своєчасно проводити оплату за товар та приймати його на умовах, в порядку та в строки, передбачені цим договором.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що постачальник на основі отриманого замовлення і за наявності товару на складі складає рахунок та виставляє його покупцю.

Згідно пункту 2.3 Договору доставка товару здійснюється транспортом покупця на умовах - "самовивіз зі складу постачальника". Поставка кожної партії товару проводиться в строго обумовлений у заявці строк. У разі відпуску великої партії товару може бути присутній представник покупця, який перевіряє та контролює відповідність товару, який відпускається, вимогам покупця та умовам цього договору.

Постачальник зобов`язується здійснити поставку протягом 3 робочих днів з моменту оплати рахунка покупцем (п. 2.5 Договору).

Відповідно пункту 2.6 Договору передача товару постачальником і його приймання покупцем за асортиментом, кількістю і ціною здійснюється на підставі відповідної накладної. Датами поставки товару вважаються дати підписання накладних. При централізовано-кільцевих перевезеннях допускається поставка товару без довіреності, при умові, що до моменту передачі товару покупець письмово повідомить постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати товар, буде завіряти свій підпис на супровідних документах.

Пунктом 2.9 Договору визначено, що товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем - згідно кількості, яка зазначена в накладній. Товар, який фактично прийнятий покупцем, вважається поставленим постачальником належним чином, відповідно з вимогами та побажаннями покупця, та поверненню не підлягає.

У пункті 3.1 Договору сторонами погоджено, що асортимент, кількість товару, що поставляється, зазначаються в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору. Якість товару, що відпускається, повинна бути підтверджена документами, необхідними для даного виду товару, які передаються покупцю разом з товаром. Якісні показники повинні відповідати вимогам ГОСТів, а також всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам і правилам, які встановлені в Україні для даної групи товару, а також не мати дефектів товарного вигляду.

За умовами п. 5.1 Договору ціна товару зазначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з дати поставки товару.

Згідно пунктів 6.2, 6.2.1, 6.2.2 Договору покупець за цим договором несе наступну відповідальність:

- за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від вартості несплаченої суми за кожен день прострочення. При цьому, сторони домовилися, що пеня стягується за весь час прострочення, тобто пеня стягується з моменту виникнення заборгованості покупця перед продавцем до моменту повного погашення цієї заборгованості;

- крім зазначеного у п. 6.2.1 цього договору, до покупця застосовується додаткова відповідальність за прострочення грошових зобов`язань, а саме штрафу у розмірі тридцяти відсотків від простроченої суми грошових зобов`язань, якщо період прострочення за відвантажений товар становить десять і більше календарних днів.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, тобто з 27.08.2020 і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 9.1 Договору).

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідачем було неналежно виконано свої зобов`язання за Договором та у останнього станом на дату подання позовної заяви наявна заборгованість у розмірі 119 128,74 грн. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації штрафу у розмірі 35 694,51 грн., 3% річних у розмірі 849,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 468,30 грн. та пені у розмірі 3 398,51 грн., нарахованих за період з 20.11.2020 по 23.02.2021.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочини за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу умов Договору вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов`язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами, зокрема, у заявках та/або видаткових накладних.

Варто відзначити, що позивач у позовній заяві вказує, що заборгованість відповідача за Договором виникла внаслідок прострочення останнім оплати товару, поставленого за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020.

Проте правова позиція Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації по суті даного спору полягає у тому, що товар за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020 є оплаченим відповідачем, натомість наявність чи відсутність заборгованості з оплати товарів, поставлених у період, що передує поставці спірних товарів, не входить до предмету спору.

З огляду на правову позицію відповідача та зважаючи на те, що для вирішення спору у даній справі необхідно встановити обставин наявності чи відсутності у Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості із оплати товару, поставленого за Договором, то суд має дослідити обставини постачання та оплати товару за весь період правовідносин сторін за Договором.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що на виконання своїх зобов`язань за Договором Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" було поставлено Комунальному підприємству "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації товар загальною вартістю 615 760,86 грн.:

- згідно видаткової накладної №173 від 31.08.2020 вартістю 66 562,50 грн.;

- згідно видаткової накладної №174 від 01.09.2020 вартістю 3 385,80 грн.;

- згідно видаткової накладної №180 від 03.09.2020 вартістю 106 200,00 грн. (з урахуванням коригування);

- згідно видаткової накладної №183 від 07.09.2020 вартістю 19 687,50 грн.;

- згідно видаткової накладної №187 від 09.09.2020 вартістю 54 030,60 грн.;

- згідно видаткової накладної №198 від 18.09.2020 вартістю 67 555,20 грн.;

- згідно видаткової накладної №203 від 25.09.2020 вартістю 50 280,48 грн.;

- згідно видаткової накладної №204 від 25.09.2020 вартістю 9 570,00 грн.;

- згідно видаткової накладної №268 від 02.10.2020 вартістю 49 885,20 грн.;

- згідно видаткової накладної №272 від 09.10.2020 вартістю 67 824,60 грн.;

- згідно видаткової накладної №282 від 27.10.2020 вартістю 1 650,24 грн.;

- згідно видаткової накладної №290 від 05.11.2020 вартістю 69 961,56 грн.,

- згідно видаткової накладної №297 від 18.11.2020 вартістю 3 300,48 грн.,

- згідно видаткової накладної №300 від 20.11.2020 вартістю 14 505,60 грн.;

- згідно видаткової накладної №301 від 24.11.2020 вартістю 2 610,00 грн.;

- згідно видаткової накладної №304 від 25.11.2020 вартістю 11 803,68 грн.;

- згідно видаткової накладної №308 від 02.12.2020 вартістю 4 192,98 грн.;

- згідно видаткової накладної №324 від 03.12.2020 вартістю 3 749,94 грн.;

- згідно видаткової накладної №387 від 11.12.2020 вартістю 9 004,50 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" та Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, а також скріплені печатками сторін, відтак підтверджують здійснення постачання позивачем протягом строку дії Договору відповідачу товарів загальною вартістю 615 760,86 грн.

Крім того, на підтвердження виконання своїх обов`язків з поставки товару позивачем також долучено до позовної заяви скріплений підписами та печатками сторін акт взаємних розрахунків за період з 01.08.2020 по 22.01.2021.

Твердження представника відповідача про неналежність та недостовірність як доказу даного акту взаємних розрахунків за період з 01.08.2020 по 22.01.2021, з огляду на те, що колонки дебету та кредиту, які підлягали заповненню Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, залишились незаповненими, суд вважає необґрунтованими, оскільки за усталеним звичаєм ділового обороту, сторона яка погоджується із розрахунками іншої сторони та не має власного контррозрахунку, підписує такий акт без заповнення своїх колонок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2.5 Договору зазначено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку протягом 3 робочих днів з моменту оплати рахунка покупцем.

Натомість, пунктом 5.2 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з дати поставки товару.

Правова позиція відповідача по даному спору, зокрема, зводилась до того, що Договором (п. 2.5 Договору) передбачено попередню оплату товару до його постачання, тому Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було завчасно оплачено товар за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020, у зв`язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими.

Надаючи оцінку вказаним умовам Договору, які визначають строки оплати товару, суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З аналізу наведених норм Цивільного кодексу України вбачається, що сторонам надається свобода розсуду у визначені порядку та строків оплати поставленого товару, у зв`язку з чим пріоритетними для застосування до спірних правовідносин є умови договору поставки (купівлі-продажу).

У Договорі сторонами було погоджено два варіанти оплати товару: 1) на умовах 100% передоплати товару до його постачання (п. 2.5 Договору); 2) на умовах відтермінування платежу на 14 календарних днів з дати поставки товару (п. 5.2 Договору).

Суд відзначає, що приписи цивільного законодавства не містять заборони визначення у договорі постачання двох та більше варіантів оплати поставленого товару, а відтак сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мали право визначати як строки для оплати товару на умовах передоплати, так і строки оплати на умовах відтермінування оплати поставленого товару.

Отже, покупець управлений обрати один із визначених Договором варіантів оплати на власний розсуд щодо кожної партії поставленого товару.

Таким чином, визначення у п. 5.2 Договору порядку оплати товару на умовах передоплати та оплата відповідачем на відповідних умовах частини поставленого позивачем товару, жодним чином не свідчить ні про те, що товар поставлявся виключно після внесення відповідачем повної оплати товару, ні про те, що позивач не поставив би товар без одержання від відповідача передоплати товару.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи фільтрованої виписки із банківського рахунку за період з 01.09.2020 по 12.04.2021, Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання своїх зобов`язань за Договором було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" в якості оплати за товар 16.09.2020 кошти у розмірі 66 562,50 грн., 3 385,80 грн. та 19 687,50 грн.; 30.09.2020 - кошти у розмірі 19 000,00 грн.; 15.10.2020 - кошти у розмірі 150 000,00 грн.; 03.11.2020 - кошти у розмірі 50 000,00 грн.; 18.11.2020 - кошти у розмірі 30 000,00 грн.; 24.11.2020 - кошти у розмірі 25 000,00 грн.; 01.12.2020 - кошти у розмірі 50 000,00 грн.; 02.12.2020 - кошти у розмірі 45 000,00 грн.; 24.12.2020 - кошти у розмірі 60 000,00 грн.; 09.02.2021 - кошти у розмірі 30 000,00 грн.

Тобто, до подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" даного позову, відповідачем було оплачено товар на суму 548 635,80 грн.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для висновку, що сплачені Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за платіжними дорученнями №139 від 24.11.2020 на суму 25 000,00 грн., №166 від 01.12.2020 на суму 50 000,00 грн. та №170 від 02.12.2020 на суму 45 000,00 грн. кошти були сплачені або ж повинні були бути зараховані позивачем саме на погашення заборгованості за видатковими накладними №290 від 05.11.2020, №297 від 18.11.2020, №300 від 20.11.2020, №301 від 24.11.2020, №304 від 25.11.2020, №308 від 02.12.2020, №324 від 03.12.2020 та №387 від 11.12.2020.

Більше того, зарахування кредитором коштів, які надійшли від боржника, в рахунок погашення заборгованості, яка виникла раніше (якщо іншого не передбачено Договором) не суперечить законодавству та відповідає звичаям ділового обороту.

Крім того, після подання даного позову відповідачем також було перераховано позивачу в якості часткової оплати за товар кошти у розмірі 1 000,00 грн.

Отже, Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було всього оплачено товар на суму 549 635,80 грн.

Таким чином, у Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації наявний обов`язок з оплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" товару вартістю 66 125,06 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів оплати товару в іншій частині - у розмірі 66 125,06 грн. відповідачем не надано.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на визначений п. 5.2 Договору термін оплати товару - 14 календарних днів з дати поставки товару, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив свої зобов`язання з оплати поставленого згідно Договору товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Отже, наявність та обсяг заборгованості у Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у розмірі 66 125,06 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим в цій частині сума боргу підлягає стягненню з відповідача.

Водночас, після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" до суду з даним позовом та відкриття провадження згідно ухвали суду від 26.02.2021 Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було сплачено позивачу 1 000,00 грн., що підтверджується фільтрованою випискою із банківського рахунку за період з 01.09.2020 по 12.04.2021.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Наведене тлумачення норми про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору є усталеною практикою судів касаційної інстанції, оскільки було викладене також у абз. 3 п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Отже, у відповідача був наявний обов`язок зі сплати позивачу за поставлений згідно спірних видаткових накладних товар коштів у розмірі 67 125,06 грн., після відкриття провадження у даній справі Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було сплачено 1 000,00 грн., відтак станом на дату розгляду справи у останнього наявний обов`язок зі сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" кошів у розмірі 66 125,06 грн.

Враховуючи, що частина суми заборгованості у розмірі 1 000,00 грн. була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, то провадження у цій частині підлягає закриттю, так як вказаний предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи.

З огляду на наведене позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" про стягнення суми основного боргу підлягає частковому задоволенню, а з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підлягає стягненню заборгованість у розмірі 66 125,06 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації штрафу у розмірі 35 694,51 грн., 3% річних у розмірі 849,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 468,30 грн. та пені у розмірі 3 398,51 грн., нарахованих за період з 20.11.2020 по 23.02.2021.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договорами відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Комунальне підприємство "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не навело обставин, які б звільняли його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.2.1 Договору визначено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від вартості несплаченої суми за кожен день прострочення. При цьому, сторони домовилися, що пеня стягується за весь час прострочення, тобто пеня стягується з моменту виникнення заборгованості покупця перед продавцем до моменту повного погашення цієї заборгованості.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період прострочення), порядок нарахування пені (від вартості несплаченої суми за кожен день прострочення) та строк такого нарахування (з моменту виникнення заборгованості покупця перед продавцем до моменту повного погашення цієї заборгованості), а відтак приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якими обмежено строк нарахування пені піврічним терміном якщо іншого не передбачено договором, у даному випадку не підлягають застосуванню.

Здійснивши власний перерахунок пені з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування та встановленого судом розміру заборгованості, суд дійшов висновку про правомірність стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації пені у розмірі 1 759,15 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 1 639,36 грн. (3 398,51 грн. - 1 759,15 грн.) розраховано невірно, а відтак в цій частині задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що крім зазначеного у п. 6.2.1 цього договору, до покупця застосовується додаткова відповідальність за прострочення грошових зобов`язань, а саме штрафу у розмірі тридцяти відсотків від простроченої суми грошових зобов`язань, якщо період прострочення за відвантажений товар становить десять і більше календарних днів.

Враховуючи, що прострочення відповідача з оплати поставленого позивачем товару триває більше десяти днів, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації передбаченої п. 6.2.2 Договору штрафної санкції.

Отже, здійснивши перерахунок 30% від простроченої на 10 і більше календарних днів суми грошових зобов`язань, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 20 092,50 грн. за прострочення на десять і більше календарних днів виконання ним грошових зобов`язань за спірним Договором з оплати поставленого товару.

Суд не застосовує правову позицію Верховного Суду України, наведену у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015, оскільки даного висновку Верховний Суд України дійшов за результатом розгляду цивільних спорів щодо боржників фізичних осіб за кредитними договорами, що не є подібними правовідносинами до правовідносин у даній справі щодо стягнення неустойки за порушення господарського зобов`язання за договором поставки, які регулюються Господарським кодексом України.

Аналогійний висновок щодо неможливості застосування правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015, до господарських правовідносин наведений у постановах Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №908/1843/17 та від 20.06.2018 у справі №911/2314/17.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування та встановленого судом розміру заборгованості, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 3% річних у розмірі 439,79 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 004,20 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення 3% річних (409,84 грн.) та інфляційні втрати (464,10 грн.) розраховані невірно, а відтак в цій частині задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в їх заявах по суті спору не спростовують висновків суду.

За наведених обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" підлягають частковому задоволенню, а з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підлягає стягненню борг у розмірі 66 125,06 грн., пеня у розмірі 1 759,15 грн., штраф у розмірі 20 092,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 004,20 грн. та 3% річних у розмірі 439,79 грн.

В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" про стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації суми боргу у розмірі 1 000,00 грн. провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо розподілу судових витрат на оплату судового збору.

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 161 539,69 грн., за яку підлягав сплаті та був сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" згідно платіжного доручення №1468 від 23.02.2021 судовий збір у розмірі 2 423,10 грн.

В свою чергу, з як вбачається із матеріалів справи Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації після відкриття провадження у справі №910/3034/21 (26.02.2021) та до початку розгляду справи по суті було сплачено (16.03.2021) частину боргу у розмірі 1 000,00 грн., що свідчить про фактичне визнання відповідачем боргу та обґрунтованості вимог позивача в цій частині.

Приписами частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що Комунальним підприємством "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було визнано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" в частині стягнення боргу у розмірі 1 000,00 грн., суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в частині, що підлягала оплаті за визнані відповідачем вимоги, а інша частина витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків за визнані відповідачем вимоги покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо іншої частини судового збору, який підлягав оплаті за звернення до господарського суду із даним позовом із вимогами (які відповідачем не визнавались), то витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір у розмірі 7,50 грн., а інша частина судового збору у розмірі 1 363,81 грн. у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 79, 129, 130, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03056, м. Київ, вул. Дашавська, буд. 22; ідентифікаційний код 16483242) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 7; ідентифікаційний код 40256288) борг у розмірі 66 125 (шістдесят шість тисяч сто двадцять п`ять) грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 79 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 004 (дві тисячі чотири) грн. 20 коп., пеню у розмірі 1 759 (тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 15 коп., штраф у розмірі 20 092 (двадцять тисяч дев`яносто дві) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 363 (одна тисяча триста шістдесят три) грн. 81 коп. Видати наказ.

3. Закрити провадження в частині позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" про стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації суми боргу у розмірі 1 000,00 грн.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Плюс-Пак Україна" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 7; ідентифікаційний код 40256288) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7 (сім) грн. 50 коп., сплаченого згідно платіжного доручення №1468 від 23.05.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 24.06.2021.

Суддя Р.В. Бойко