РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2021Справа № 910/17345/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрос Кафе"

до Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Смартленд"

про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням

Представники учасників справи:

від позивача: Бешлега А.В. (ордер серія АІ № 1068271 від 26.10.2020);

Коновалова Г.В. (ордер серія КВ № 810679 від 03.03.2021);

від відповідача: Кучерук Н.С. (ордер серія КВ № 732743 від 28.01.2021);

від третьої особи: Лебідь Л.М. (ордер серія АА № 10938741 від 31.03.2021).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрос Кафе" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро" (надалі по тексту - відповідач) про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умов Договору оренди частини нежитлового приміщення № 2057 від 28.03.2016 загальною площею 131,7 кв.м., що розміщене на першому поверсі у правому крилі будівлі готелю "Дніпро" за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик 1/2 починаючи з 27.10.2020 обмежено доступ позивача та відвідувачів до закладу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/17345/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.12.2020.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020.

16.12.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартленд". У поданому відзиві відповідач зазначає, що позивачем не виконуються взяті на себе зобов`язання щодо вжиття заходів пожежної безпеки та не виконуються відповідні приписи ГУ ДСНС України у м. Києві. Позивачем не наведено доводів та не надано доказів щодо наявності перешкод у користуванні ним майном. У позові позивач звернувся за захистом прав та інтересів осіб, які не уповноважували позивача на таке звернення. Заявлені позовні вимоги суперечать правовим висновкам Верховного Суду, відповідно до яких умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин.

17.12.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Смартленд", підготовче засідання відкладено на 28.01.2021.

12.01.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

15.01.2021 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник третьої особи просить у позові відмовити.

У судовому засіданні 28.01.2021 розгляд справи відкладено на 11.02.2021.

04.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи та відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи відповідача не відповідають чинному законодавству та дійсним обставинам справи, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

11.02.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення проти долучення документів до матеріалів справи та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/1591/21.

У судовому засіданні 11.02.2021 судом розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено у його задоволенні з огляду на таке.

Суд не вбачає неможливості встановлення фактичних обставин у даній справі до розгляду справи № 910/1591/21.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов`язаною зі справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для такого господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині, то наведене може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано яким чином розгляд справи № 910/1591/21 унеможливлює розгляд даної справи, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні цієї справи, виходячи з предмета та підстав спору.

Водночас, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у справі № 910/1591/21.

Крім того, обставини, які можуть бути встановлені в інших справах та мають значення для вирішення даного спору, можуть бути підставою для звернення особи до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими чи виключними обставинами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розгляд справи № 910/1591/21 не може бути перешкодою для встановлення усіх істотних обставин у даній господарській справі та не перешкоджає її розгляду, оскільки зібрані докази дозволяють суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду справи.

11.02.2021 підготовче засідання по справі відкладено на 25.02.2021.

16.02.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення, відповідно до яких відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

22.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

22.02.2021 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник третьої особи просив у позові відмовити.

23.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на заперечення.

25.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

25.02.2021 відкладено розгляд справи на 11.03.2021.

10.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

10.03.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартленд" надійшла позовна заява третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якій заявник просить визнати недійсним договір оренди №2057 частини нежитлового приміщення від 28.03.2016, що укладений між Приватним акціонерним товариством "Готель "Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Петрос Кафе".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Смартленд" у зв`язку з тим, що позовна заява безпосередньо не спрямована на предмет спору за первісним позовом.

11.03.2021 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 11.03.2021 представник відповідача подав заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2021.

24.03.2021 представник позивача подав до суду заяву у якій зазначив, що має намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

29.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення з приводу електронних доказів.

У судовому засіданні 01.04.2021 розгляд справи відкладено на 29.04.2021.

Розгляд справи у судовому засіданні 29.04.2021 відкладено на 27.05.2021.

26.05.2021 від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення.

27.05.2021 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 27.05.2021 розгляд справи відкладено на 03.06.2021.

В судовому засіданні 03.06.2021 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.03.2016 між Приватним акціонерним товариством "Готель "Дніпро", як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Петрос Кафе", як орендарем, було укладено Договір оренди № 2057 частини нежитлового приміщення (надалі за текстом також - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 131,7 кв.м., що розміщене на першому поверсі у правому крилі будівлі готелю "Дніпро" за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2 (надалі за текстом - приміщення).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що метою оренди є використання орендарем приміщення для організації та розміщення закладу громадського харчування.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що передача та повернення приміщення здійснюється за актами приймання-передачі, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Згідно пункту 7.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2026.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв вказане приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі від 28.03.2016.

Пунктом 3.3.2. Договору передбачено, що орендодавець зобов`язаний не перешкоджати орендарю користуватися приміщенням на умовах цього Договору.

Листом від 27.10.2020 № 59/01 відповідач звернувся до позивача з проханням звільнити орендовані приміщення для проведення робіт, посилаючись на необладнання таких приміщень системою автоматичної сигналізації, необроблення дерев`яних конструкцій елементів приміщення відповідною вогнезахисною речовиною, необхідність суттєвої зміни шляхів евакуації.

Листом від 30.10.2020 № 30/10/20 позивач звернувся до відповідача з проханням припинити дії з виселення позивача з приміщення, усунути перешкоди в користуванні ним, забезпечити нормальний вільний доступ до орендованих приміщень.

27.10.2020, 30.10.2020 та 03.11.2020 представниками позивача були складені акти про обмеження доступу до приміщення.

03.11.2020 адвокатом Бешлегою А.В. в інтересах позивача подано до Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві повідомлення в порядку ст. 214 Кримінального кодексу України про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186, 191, 206 Кримінального кодексу України.

04.11.2020 інспектором Печерського УП Майстренко Д.В. було видано талони- повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяв (повідомлень) про кримінальне правопорушення за № 40953, № 41106, № 41809, 41765 від 04.11.2020, № 41828.

Вважаючи, що з 27.10.2020 відповідачем обмежено доступ позивача та відвідувачів закладу до приміщення загальною площею 131,7 кв.м., що розміщене на першому поверсі у правому крилі будівлі готелю " Дніпро " за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2 , позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні цим приміщенням.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Указаної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.09.2019 у справі № 924/224/16.

Обґрунтовуючи чинення перешкод, позивач зазначає, що з 27.10.2020 відповідачем обмежено доступ позивача та відвідувачів закладу до приміщення, чим порушено його право користування цим приміщенням згідно з умовами Договору. На підтвердження наведеного, позивачем додано до позову повідомлення позивача до Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення від 03.11.2020, талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення № 40953 від 04.11.2020, № 41106 від 04.11.2020, № 41809 від 04.11.2020, 41765 від 04.11.2020, № 41828 від 04.11.2020, акти про обмеження доступу від 27.10.2020, від 30.10.2020, від 03.11.2020.

Однак надані позивачем до матеріалів справи повідомлення позивача до Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення від 03.11.2020, талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення № 40953 від 04.11.2020, № 41106 від 04.11.2020, № 41809 від 04.11.2020, 41765 від 04.11.2020, № 41828 від 04.11.2020, № 1552 від 20.01.2020 не є належними доказами, що підтверджують вчинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем майном.

Також не є належними доказами надані позивачем акти про обмеження доступу від 27.10.2020, від 30.10.2020, від 03.11.2020, оскільки такі акти складені представниками позивача за відсутності відповідача та без повідомлення відповідача про обстеження орендованого приміщення. Посилання позивача на зафіксовану в актах відмову відповідача від підписання цих актів судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки такі акти не містять жодних ідентифікуючих ознак вказаних осіб та їх приналежність до відповідача.

При цьому, суд враховує, що викладена в наведених актах інформація суперечить поясненням позивача, оскільки у судовому засіданні представник позивача Бешлега А.В., який до того ж є одним з підписантів цих актів, стверджуючи про встановлення електронних ключів доступу саме відповідачем, зазначив, що процесу встановлення таких ключів доступу та фізичних осіб, які б їх встановлювали він не бачив.

Доводи позивача щодо заміни замків до тераси судом відхиляються, оскільки як пояснив позивач і як вбачається з матеріалів справи, тераса не передавалася позивачу у користування за Договором № 2057 від 28.03.2016 і відсутні будь-які інші документи, які б надавали позивачу право користуватися нею.

Щодо наданої позивачем копії відеозапису від 15.01.2021, то вона не може вважатись належним доказом з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Проте подана позивачем копія відеозапису електронного підпису не містить.

Крім того, на відеозаписі відсутні визначені позивачем у позові (відеозапис не фіксує процесу заміни запірних замків, встановлення системи карткового доступу до приміщення з боку відповідача) або інші факти вчинення перешкод з боку відповідача.

Оскільки надана позивачем копія відеозапису не містить електронного підпису та не фіксує жодних перешкод з боку відповідача, то суд не приймає її як належний електронний доказ (його копію) у даній справі з огляду на невідповідність вказаним нормам щодо завірення електронних документів та відсутність на ньому фактів чинення відповідачем перешкод у користуванні спірним приміщенням позивачем. Крім того, суд враховує дату відеозапису - 15.01.2021, яка охоплюється періодом дії карантинних обмежень у вигляді заборони роботи кафе (заборони приймання відвідувачів), крім доставки та замовлень на винос.

Стосовно наданих позивачем фотографій, то вони не відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки з них не вбачається місця їх створення та особи, яка їх створила, а також неможливо встановити, який саме об`єкт обстежувався.

Крім того, більшість наданих фотографій не містить дати їх створення, що також не дає підстав вважати їх створеними в період виникнення спірних відносин між сторонами.

Не належать до доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі як того вимагає стаття 76 Господарського процесуального кодексу України, а отже, не є належними доказами у даній справі подані позивачем копії договору добровільного страхування орендованого майна, виписок про оплату, договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників або користувачів майна, технічних звітів, рахунків-фактур, протоколу засідання комісії, платіжних доручень, інструкції щодо дій персоналу по забезпеченню евакуації людей з приміщень, експертних висновків протипожежного стану об`єкту, протоколу електричних випробувань та вимірювань в системі електрозабезпечення та інші.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Позивачем за позовом про усунення перешкод у користуванні майном може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання відповідного позову (про усунення перешкод у користуванні майном) є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Таким чином, для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Отже, враховуючи викладене суд вважає, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих доказів факту вчинення відповідачем перешкод в користуванні позивачем орендованим, згідно Договору, приміщенням.

Окрім цього, суд звертає увагу, що умовою застосування позову про усунення перешкод у користуванні майном має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник або титульний володілець здійснює захист порушеного права саме зобов`язально-правовими засобами.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем з 28.03.2016 по теперішній час встановлені та існують договірні відносини, згідно Договору оренди № 2057 частини нежитлового приміщення, загальною площею 131,7 кв.м, що розміщене на першому поверсі у правому крилі будівлі готелю " Дніпро " за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2 , стосовно усунення перешкод в користуванні яким і був заявлений цей позов.

Суд зазначає, що негаторний позов є одним із різновидів речових позовів, а тому він може бути пред`явлений лише якщо між сторонами спору існують абсолютні (речові) відносини, тобто між позивачем і відповідачем відсутній будь-який договір або будь-яке недоговірне зобов`язання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу.

Таким чином, звертаючись із вимогами про зобов`язання усунути перешкоди, позивач із посиланням на належні та допустимі докази зобов`язаний довести наявність реальних перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей та чинення таких перешкод саме з боку відповідача.

Однак позивачем належними та допустимими доказами не доведено того, що відповідач перешкоджав позивачу у доступі до приміщення або вчиняв дії з метою перешкоджання (обмеження) позивачу у доступі до приміщення.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту вчинення перешкод у користуванні приміщенням загальною площею 131,7 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2 , а також з огляду на існування між сторонами договірних відносин, які унеможливлюють звернення із негаторним позовом, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання усунути перешкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрос Кафе" до Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартленд" про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписано 22.06.2021

Суддя С. В. Стасюк