ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокуСправа № 912/1610/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури (вул. В.Пермська, 4, м. Кропивницький, 25006) в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, кім. 503, 505, 507, 509, 511, м. Київ, 01001) в особі Кіровоградського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Тараса Карпи, 84, кім. 415, м. Кропивницький, 25006)

до Фермерського господарства "Ленінське" (вул. Мазуренка, 28, с. Степове, Устинівський район, Кіровоградська область, 28611)

про стягнення 46 201,21 грн,

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

представники:

від прокуратури - Головіна Т.А. посвідчення №062349 від 05.04.21;

від позивача - Шаповалов Ю.С., довіреність № 238 від 18.12.20 заступник директора;

від відповідача - участі не брали;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Кіровоградського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства "Ленінське" про стягнення заборгованості за договором №99ФГ-2018 від 28.08.2018 про надання фінансової підтримки в розмірі 46201,21 грн, з яких: 42500,00 грн основного боргу, 2 702,71 грн пені, 1488,70 грн інфляційних збитків з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству №99ФГ-2018 від 28.08.2018 в частині повернення фінансової допомоги. Також прокурором зазначено, що невиконання Фермерським господарством "Ленінське" зобов`язань за договором, перешкоджає формуванню Державного бюджету України та спричиняє збитки державі, оскільки Український державний фонд підтримки фермерських господарств є бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки, становлення та розвитку фермерських господарств.

Ухвалою від 25.05.2021 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд на 22.06.2021.

Прокурор та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується відміткою № 912/1610/21/4571/2021 від 01.06.2021 Загального відділу (канцелярії) суду (а.с. 71 об.) про направлення ухвали про відкриття провадження у справі від 31.05.2021 за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням відповідача згідно з ЄДР - вул. Мазуренка, 28, с. Степове, Устинівський район, Кіровоградська область, 28611.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив таке.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Даний позов пред`являється Кіровоградською обласною прокуратурою в інтересах держави в особі Фонду підтримки фермерських господарств у зв`язку з неналежним здійсненням вказаним органом повноважень щодо усунення порушень законодавства, оскільки останнім не вирішено питання щодо стягнення заборгованості по державних коштах, наданих Відповідачу тривалий час (більше 7 місяців).

Окрім того, згідно з ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор мас право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження та ін.

Порушення відповідачами умов договору завдає шкоди економічним інтересам держави та унеможливлює реалізацію державної політики з надання кредитів іншим суб`єктам господарювання, що є підставою для представництва інтересів Фонду прокурором у суді.

Необхідність захисту державних інтересів покладає на прокуратуру обов`язок їх представництва в суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Фонд є державною спеціалізованою кредитно-господарською організацією. Кошти Фонду формуються за рахунок коштів державного, обласного та місцевих бюджетів, передбачених для надання фінансової підтримки фермерським господарствам, але вони не повертаються Відповідачем, що є підставою для направлення даної позовної заяви до суду з метою захисту державних інтересів.

Пунктом 11 перехідних положень Конституції України закріплено, що з 1 січня 2019 року представництво у судах першої інстанції, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Підставою пред`явлення позову є систематичне порушення відповідачем законодавства в частині своєчасного повернення кредитних коштів.

У свою чергу Фонд як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, упродовж тривалого часу не вживає будь-яких заходів спрямованих на стягнення заборгованості, сума якої постійно зростає.

Вищевказане вказує про усвідомлену пасивну поведінку - бездіяльність уповноваженого державою органу - фонду підтримки фермерських господарств.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" (далі - Закон) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону).

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі "Менчинська проти Росії".

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.1 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

Положення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціально закону, якими мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію проте, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підпадають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №806/1000/17).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Зазначена позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №4/166 "б".

Аналіз позиції Верховного Суду вказує на те, що лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням інтересів держави. Інші вжиті заходи (зокрема, листування) не відповідають вимогам чинного законодавства, зазначеної позиції.

Крім того, відповідно до висновків викладених у Постанові ВС від 16.04.2019 справа №910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Верховний суд у постановах №903/129/18 від 15.10.2019 та №727/14197/18 від 29.04.2020 дійшов висновків, що сам факт не звернення до суду, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду.

Окрім цього, Верховний суд у справі М126/786/19 від 15.01.2020 (провадження №61-12929св19) зазначив, що жодної норми, яка б зобов`язувала прокурора надавати докази неналежного здійснення органом, уповноваженим здійснювати функції у спірних правовідносинах, своїх повноважень щодо захисту інтересів держави та доказів неможливості такого звернення самостійно. Прокурор повинен лише обґрунтувати наявність підстав.

Також, згідно з висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, мас кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Українського державного фонду підтримки фермерських господарств є тривале невжиття уповноваженим органом будь-яких заходів спрямованих на усунення порушень вимог законодавства, стягнення заборгованості з Відповідача, що є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором пред`являється цей позов.

Згідно з листом Кіровоградського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств №53-011/74 від 07.05.2021 Фермерське господарство "Ленінське" заборгованість не сплатило та самостійно звертатися до суду з позовом про її стягнення фонд не буде, натомість звертається до обласної прокуратури з проханням стягнути борг з фермерського господарства у судовому порядку.

За таких обставин, Укрдержфонд, будучи обізнаним про наявність у відповідача заборгованості, маючи повноваження щодо самостійного звернення до суду із вказаною позовною заявою, не вжито заходів щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави та стягнення з Фермерського господарства "Ленінське" заборгованості за договором №99 ФГ-2018 від 28.08.2018 про надання фінансової підтримки фермерському господарству.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

28.08.2018 між Укрдержфондом в особі виконувача обов`язків генерального директора Апалькова Ю.А., який діє на підставі Статуту та фермерським господарством "Ленінське" в особі голови цього господарства Грибінюка В.В. укладено договір №99 ФГ-2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству (далі - Договір) (а.с. 33).

Відповідно до п. 1 Договору Укрдержфонд зобов`язується надати фінансову підтримку на поворотній основі фермерському господарству "Ленінське" в сумі 350 000 гривень, а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку у визначений даним договором строк. Договір набрав чинності з дати його підписання.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору фінансова підтримка надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначеної в договорі суми фінансової підтримки на поворотній основі на поточний рахунок фермерського господарства, відкритий у банківській установі.

Пунктом 3.4.2. Договору визначено, що фермерське господарство зобов`язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Укрдержфонду на розрахункові рахунки в Державній казначейській службі України згідно з встановленим графіком:

до 15 листопада 2019 року в сумі 70 000 грн;

до 15 листопада 2020 року в сумі 70 000 грн;

до 15 листопада 2021 року в сумі 70 000 грн;

до 15 листопада 2022 року в сумі 70 000 грн;

до 10 серпня 2023 року в сумі 70 000 грн.

Зі змісту п. 2 Договору вбачається, що фінансова підтримка на поворотній основі надається для придбання техніки, обладнання, поновленння обігових коштів.

Пунктом 4.1. Договору, фінансова підтримка надається фермерському господарству терміном до 10.08.2023 року.

Згідно з п. 5.1 Договору відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки фермерське господарство "Ленінське" зобов`язане сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Укрдержфондом на виконання вказаного пункту Договору, у безготівковому порядку шляхом перерахування на поточний рахунок Фермерського господарства "Ленінське" перераховано 350 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 58 від 03.08.2018 (а.с. 38).

Водночас, фермерським господарством, всупереч умов договору кошти на рахунки Укрдержфонду у визначений строк не повернуті.

Станом на 07.05.2021 сума боргу перед Укрдержфондом становить 46 201,21 грн, термін повернення якої сплинув 15 листопада 2020 року.

Крім того, п. 5.2 Договору передбачено за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки фермерське господарство сплачує Укрдержфонду пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

Кіровоградським відділенням Укрдержфонду надано розрахунок розміру заборгованості з урахуванням штрафних санкцій за договором, відповідно до якого:

Прострочена заборгованість - 42 500,00 гривень.

Сума інфляційних збитків:

за період з 16.11.2020 по 24.11.2021 - 0 грн;

за період з 26.11.2020 по 27.01.2021 - 1038,7 грн;

за період з 29.01.2021 по 04.03.2021 -450 грн;

за період з 06.03.2021 по 07.05.2021 -0 гривень.

Всього інфляційні збитки за період з 16.11.2020 по 07.05.2021 складають 1488,70 грн.

Розрахунок пені з 16.11.2020 по 07.05.2021:

за період з 16.11.2020 по 24.11.2021 - 206,56 грн;

за період з 26.11.2020 по 27.01.2021 - 973,48 грн;

за період з 29.01.2021 по 04.03.2021 - 517,81 грн;

за період з 06.03.2021 по 07.05.2021 - 1004,86 грн.

Всього пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 16.11.2020 по 07.05.2021 складає 2702,71 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості складає 46201,21 грн.

При вирішенні справи суд враховує таке.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що новоствореним фермерським господарствам у період становлення (перші три роки після його створення, а у трудонедостатніх населених пунктах - п`ять років), фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, визначених в установленому порядку Кабінетом Міністрів України, та іншим фермерським господарствам надається допомога за рахунок державного і місцевого бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств. Кабінет Міністрів України щорічно в проекті Державного бюджету України передбачає кошти на підтримку фермерських господарств. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щорічно передбачають кошти в проектах місцевих бюджетів на підтримку фермерських господарств.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102 "Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам" в редакції на день надання фінансової підтримки) встановлено, що фінансова підтримка на конкурсних засадах на поворотній основі надається у розмірі, що не перевищує 250 тис. гривень, із забезпеченням виконання зобов`язання щодо повернення бюджетних коштів: новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях: - строком від трьох до п`яти років для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності; - іншим фермерським господарствам - строком до п`яти років для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, виробництва та переробки сільськогосподарської продукції, будівництва та реконструкції виробничих і невиробничих приміщень, у тому числі житлових (загальною площею не більш як 125 кв. метрів), для закладення багаторічних насаджень, розвитку кредитної та обслуговуючої кооперації, у тому числі для сплати пайових внесків до пайових фондів сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів, утворених фермерськими господарствами самостійно або разом з членами особистих селянських господарств, зрошення та меліорації земель.

Відповідно до п. 12,13 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, фермерське господарство несе відповідальність згідно з законодавством за нецільове використання одержаних коштів та своєчасне і в повному обсязі повернення до державного бюджету коштів фінансової підтримки. Кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідні рахунки Фонду і його регіональних відділень, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та ст. 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч. 2 ст. 598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 1046 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на рахунок відповідача перераховано 350 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №58 від 03.08.2018.

Отримання цієї суми фінансової допомоги відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи умови Договору, зокрема положення п. 3.4.2. щодо строку повернення фінансової допомоги, положення ст. 1049 Цивільного кодексу України, строк повернення поворотної фінансової допомоги, наданої позивачем відповідачу є таким, що настав.

Проте, відповідач виконав свої зобов`язання частково, заборгованість останнього перед позивачем складає 42 500,00 грн.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 42 500,00 грн. відповідач не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язання за Договором щодо повернення фінансової допомоги у встановлений строк (до 15.11.2020) належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 42 500,00 грн, а тому, така вимога підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 702,71 грн пені, 1488,70 грн інфляційних збитків, нарахованих за період з 16.11.2020 по 07.05.2021.

Згідно з нормою ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Положеннями ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2. Договору за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки фермерське господарство сплачує Кіровоградському відділенню Укрдержфонду пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом п. 5.1. Договору передбачено, що відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки Кіровоградському відділенню Укрдержфонду фермерське господарство зобов`язане сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені та інфляційних втрат, господарський суд встановив, що позивачем неправильно визначено період нарахування останніх та не вірно зроблено розрахунок.

Так, прокурором визначено початок нарахування 3 % річних та інфляційних втрат з 16.11.2021, тобто останній день оплати є 15.11.2021.

В той же час, 15.11.2021 є вихідним днем, який переноситься на перший робочий, тобто на 16.11.2021, відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Здійснивши власний розрахунок пені та інфляційних втрат за допомогою програми Ліга Закон, господарський суд встановив:

- пеня на суму 70 000,00 грн у період з 17.11.2020 по 24.11.2020 складає 183,61 грн;

- пеня на суму 47 000,00 грн у період з 26.11.2020 по 27.01.2021 складає 971,96 грн;

- пеня на суму 45 000,00 грн у період з 29.01.2021 по 04.03.2021 складає 517,81 грн;

- пеня на суму 42 500,00 грн у період з 06.03.2021 по 07.05.2021 складає 1 004,86 грн;

- інфляційні втрати на суму 47 000,00 грн у період грудень 2020 - січень 2021 складають 1 039, 50 грн (однак, прокурором заявлено до стягнення 1 038,70 грн інфляційних втрат за вказаний період, а тому суд розглядає вказані вимоги в межах заявленої суми - 1 038,70 грн).

- інфляційні втрати на суму 45 000,00 грн лютий 2021 складають 450,00 грн.

Отже, позовні вимоги прокурора до Фермерського господарства "Ленінське" про стягнення заборгованості договором №99ФГ-2018 від 28.08.2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі підлягають частковому задоволенню, а саме: 42 500,00 грн основного боргу, 2 678,24 грн пені та 1 488,70 грн інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в повному розмірі, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. 73-74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Ленінське" (вул. Мазуренка, 28, с. Степове, Устинівський район, Кіровоградська область, 28611, ідентифікаційний код 39058236) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, кім. 503, 505, 507, 509, 511, м. Київ, 01001) 42 500,00 грн основного боргу, 2 678,24 грн пені та 1 488,70 грн інфляційних збитків на р/р UA 0015503 в Державній казначейській службі України, , МФО820172.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фермерського господарства "Ленінське" (вул. Мазуренка, 28, с. Степове, Устинівський район, Кіровоградська область, 28611, ідентифікаційний код 39058236) на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 2 270,00 грн (реквізити отримувача: 25006, м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 4, , МФО 820172, р/р UA 0004600 в ДКСУ в м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Кіровоградській обласні прокуратурі (.), Українському державному фонду підтримки фермерських господарств (), Кіровоградському відділенню Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Тараса Карпи, 84, кімн. 415, м. Кропивницький, 25006), Фермерському господарству "Ленінське" (вул. Мазуренка, 28, с. Степове, Устинівський район, Кіровоградська область, 28611).

Повне рішення складено 29.06.2021.

Суддя М.С. Глушков