Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/357/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кудряшової Ю.В.,

розглядаючи

клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вх. №02-44/939/21 від 08.06.2021) про повернення надміру сплаченого судового збору у справі №906/357/20 за позовом: Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Спецагро"

про повернення орендованого майна,

Без виклику учасників судового процесу.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.09.2020 позов задоволено; зобов`язано ТОВ "Технополіс" повернути орендодавцю - Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях за участю балансоутримувача - Державного підприємства "Спецагро" за актом приймання-передачі нерухомого майна, що належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та знаходиться за адресою: вул. Вересівський шлях, 15, м. Житомир, а саме: групу інвентарних об`єктів (комплекс будівель і споруд) у складі: лабораторний корпус (літ. А) площею 2974,3 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД001), віварій (літ. Б) площею 2391,1 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД002), утилізаційний блок (літ. В) площею 678,1 кв.м (реєстровий номер 38516592.2.ЧУИКБД003), кормоцех (літ. И) площею 651,6 кв.м (реєстровий номер 38516592.2.ЧУИКБД004), дизблок для транспортних засобів (літ. Д) площею 133,3 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД005), автовагова (літ. Ж) площею 77,3 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД006), прохідна (літ. Е) площею 59,8 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД007), розплідник (літ. К) площею 497,0 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД008), склад дезінфікуючих засобів (літ. Р) площею 72,2 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД009), гараж на 5 автомашин (літ. З) площею 315,3 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД010), котельня (літ. М) площею 502,8 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД012), насосна станція з артскважиною (літ. Л) площею 24,7 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД013), установка для мазутопостачання (літ. Н) площею 66,2 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД014), насосна автоматична установка (літ. О) площею 34,6 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД015), автоматична установка перечистки стічних вод (літ. П) площею 94,4 кв.м (реєстровий номер: 38516592.2.ЧУИКБД017).

Також даним рішенням стягнуто з ТОВ "Технополіс" на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях 52100,81 грн. сплаченого судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс" задоволено. Рішення Господарського суду Житомирської області від 17.09.2020р. у справі №906/357/20 скасовано; прийнято нове рішення у справі. У позові відмовлено.

Також даною постановою стягнуто з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 77, ід. код 42956062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс" (10014, Житомирська обл., м.Житомир, вул. Хлібна, 19, ід. код 22064383) 78151,21 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

В послідуючому постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2021 відмовлено Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у справі № 906/357/20; клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження повернуто без розгляду; касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на постанову Північно західного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 у справі № 906/357/20 залишено без руху та надано Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях строк для усунення недоліків (скаржнику необхідно було сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату в сумі 4204,00 грн.), який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвалою ВС КГС від 15.03.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на постанову Північно західного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 у справі № 906/357/20, оскільки скаржник не усунув її недоліки у встановлений строк.

В послідуючому позивач звернувся до суд з позовом про повернення РФ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях надміру сплаченого судового збору в розмірі 49998,81 грн.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що судом касаційної інстанції в ухвалі від 08.02.2021 встановлено, що належною до сплати сумою судового збору за подання касаційної скарги по даній справі є 4204 грн. (2102*200%), оскільки позов про повернення майна в даному випадку є вимогою немайнового характеру.

Проте, відзначив позивач, судовий збір в суді першої інстанції сплачено позивачем, як за вимогу майнового характеру.

В даній справі предметом є повернення орендарем ТОВ "Технополіс" орендодавцю - Регіональному відділенню за участю балансоутримувача - ДП "Спецагро" за актом приймання - передачі нерухомого майна. Оскільки при поверненні майна з оренди, не відбувається, зміна належності спірного майна (майно було і є державним), а захищаються інтереси держави, як орендодавця, що проявляються щодо відповідача в зобов`язально-правовій формі, а саме: у формі обов`язку орендаря повернути об`єкт оренди. Отже, позовна вимога не була направлена на "збагачення" позивача, яке можна оцінити вартісно.

Як відзначив позивач, така правова позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати КГС, викладеним у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, від 21.12.2020 № 905/98/20.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вх. №02-44/939/21 від 08.06.2021) про повернення надміру сплаченого судового збору у справі №906/357/20, враховуючи наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Крім цього положення ст. 129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також відповідно до ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Тобто, питання щодо розподілу судових витрат було вирішено судом першої інстанції в рішенні від 17.09.2020, а в послідуючому і в постанові апеляційної інстанції від 17.12.2020.

Разом з тим, норми ст. 308 ГПК України визначають, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Отже, позивач після прийняття судових рішень Господарським судом Житомирської області та Північно-західним апеляційним господарським судом, вважаючи, що питання розподілу судових витрат вирішено невірно, повинен був звернутися з касаційною скаргою на рішення від 17.09.2020 та постанову апеляційної інстанції від 17.12.2020 з вимогами щодо невірного розподілу судових витрат та доводити обґрунтованість таких в касаційній інстанції.

Як згадувалося раніше право суду касаційної інстанції скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; або скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд передбачені ст. 308 ГПК України.

Разом з тим, позивач не скористався можливістю продовження касаційного розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повернення судового збору в сумі 49998,81 грн., як надміру сплаченого не є можливим без наявного вирішення питання розподілу судових витрат в іншому порядку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вх. №02-44/939/21 від 08.06.2021) про повернення надміру сплаченого судового збору у справі №906/357/20.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 234, 235, 308 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вх. №02-44/939/21 від 08.06.2021) про повернення надміру сплаченого судового збору у справі №906/357/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала суду підписана: 25.06.2021.

Суддя Кудряшова Ю.В.

Друк:

1 - в справу

2, 3 - сторонам (рек.)

4 - третій особі (рек.)