ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Справа № 924/84/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - адвокат Семенов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 (повний текст 12.05.2021р., суддя Заверуха С.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

про стягнення 3 954 971,44 грн, з яких 2 951 443,01 грн пені, 301 007,13 грн 3% річних, 702521,30 грн інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 позов акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області до комунального підприємства "Міськтепловоденергія", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області про стягнення 3 954 971,44 грн, з яких 2951443,01 грн пені, 301 007,13 грн 3% річних, 702 521,30 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнуто з комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на користь акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського району електричних мереж акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" 139 049,44 грн 3% річних, 565 964,09 грн інфляційних втрат, 57 520,82 грн пені, 11 438,02 грн витрат на оплату судового збору.

У решті позову в частині стягнення 161 957,69 грн 3% річних, 136 557,21 грн інфляційних втрат та 2 893 922,19 грн пені відмовлено.

Вказане рішення обґрунтоване Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" № 540-1Х від 30.03.2020р., яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 12, та постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" №211 від 11.03.2020р., якою постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020р. Враховуючи, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, встановлений на території України карантин, не скасовано, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за зобов`язанням грудня 2018 року всього в сумі 57 520,82 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 в частині стягнення з КП "Міськтепловоденергія" 57 520,82 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі. В решті рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що в частині вимог про стягнення пені, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та не надано належної оцінки доказам, що мають суттєве значення для розгляду справи. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково вказав, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо пені, нарахованої за зобов`язанням грудня 2018 року. Скаржник вважає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби" від 18.06.2020р. №731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020р., фактично було скасоване автоматичне продовження процесуальних строків та обов`язок суду визначати процесуальний строк не меншим, ніж строк дії карантину, а питання продовження/поновлення процесуальних строків знову регулюються у такий самий спосіб, як і до внесення змін, пов`язаних з карантином. Скаржник зазначає, що відсутність в Законі №731-IX змін до пункт 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України не свідчить про виключність зазначеного положення та про безумовне його використання, оскільки правова природа таких строків в даному випадку є ідентичною.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2021р. поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.06.2021р.

Позивач не скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про місце, час і дату повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник оскаржує рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 лише в частині стягнення з КП "Міськтепловоденергія" 57 520,82 грн пені.

Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог в частині стягнення з КП "Міськтепловоденергія" 57 520,82 грн пені.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.02.2010р. між ВАТ ЕК "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ (постачальник) та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" (споживач) укладено договір № 20 на постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам суб`єктам підприємницької діяльності, відповідно до розділу 1 якого (предмет договору) постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1. договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно п. 2.3.3. договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків 10 "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

У відповідності до п. 4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Споживач на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Як передбачено п. 9.4. договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

04.12.2017р. сторонами підписано додаток 1 до договору № 20 від 16.02.2010р. "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу за 2018р.", відповідно до якого за 2018 рік погоджено постачання 18000 тис.кВт.год (в т.ч. виробничі потреби); ТП-14 1260 тис.кВт.год; ТП-91 960 тис.кВт.год; 1 підйом 5400 тис.кВт.год; 3 підйом 2700 тис.кВт.год.

Відповідно до додатку № 10 до договору № 20 від 16.02.2010р. "Порядок розрахунків", підписаного сторонами 01.08.2012р., розрахунковий період споживання та оплати за електроенергію визначається календарним місяцем. Споживач самостійно здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку № 1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності: до 25 числа розрахункового періоду 17% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду; до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем 83% згідно фактичних показів лічильників.

20.10.2015р. між публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ (постачальник) та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" (споживач) укладено додаткову угоду до договору № 20 від 20.10.2015р., відповідно до якої сторонами внесено наступні зміни: у п. 1 договору: слово "приєднаною" замінити словом "дозволеною"; доповнити п. 1 новим абзацом такого змісту: "Приєднана потужність у точці підключення становить д.д.7 кВт".

Згідно витягу з протоколу № 04 від 07.09.2017р. засідання Наглядової ради публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" вирішено обрати членами дирекції директорами товариства, з набранням повноважень з 19 вересня 2017 року: Пилипенка А.О. директором з управління персоналом та юридичних питань.

Відповідно до акта звірки розрахунків між Кам`янець-Подільським РЕМ і комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" станом на 01.08.2019р. пеня становить за період січень 2018р. липень 2019р. 2951443,01 грн.

Згідно акта звірки розрахунків між Кам`янець-Подільським РЕМ і комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" станом на 25.11.2020р. інфляційні нарахування становлять за період січень 2018р. листопад 2020р. 702521,30 грн.

У відповідності до акта звірки розрахунків між Кам`янець-Подільським РЕМ і комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" станом на 25.11.2020р. 3% річних становлять за період січень 2018р. листопад 2020р. 301007,13 грн.

Відповідно до акта розрахунків між Кам`янець-Подільським РЕМ і комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" станом на 25.11.2020р. кінцеве сальдо за активну електричну енергію складає 0,01 грн.

Згідно витягу з протоколу № 42 від 16.12.2020р. засідання дирекції акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" вирішено уповноважити директора з управління персоналом та юридичних питань АТ "Хмельницькобленерго" Пилипенка А.О. видавати, підписувати та відкликати довіреності членів виконавчого органу (дирекції), керівників відокремлених і структурних підрозділів товариства на вчинення певних дій, представництво для захисту прав і інтересів товариства перед третіми особами відповідно до положень та вимог Статуту з правом самостійно визначати обсяг повноважень, які надаються кожному окремому представнику, та строк надання таких повноважень.

У відповідності до розрахунку основної заборгованості за активну електроенергію комунального підприємства "Міськтепловоденергія" згідно договору № 20 від 16.02.2010р. заборгованість останнього станом на 01.07.2019р. становить 0,01 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені останнім нараховано відповідачу за період з 01.08.2017р. по 31.05.2019р. 2223862,12 грн пені.

Згідно розрахунку 3% річних позивачем нараховано відповідачу за період з 03.01.2018р. по 30.06.2019р. 217202,22 грн 3% річних.

У відповідності до розрахунку інфляційних втрат позивачем нараховано відповідачу за період з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. 676294,66 грн інфляційних втрат.

Згідно підписаних сторонами актів прийому-передачі електричної енергії за період січень 2018р. грудень 2018р. позивач здійснював постачання електричної енергії комунальному підприємству "Міськтепловоденергія".

Керівнику комунального підприємства "Міськтепловоденергія" надсилалися повідомлення про проведення розрахунків за використану електричну енергію згідно договору № 21900020 від 16.02.2020р. станом на 31.01.2018р., 28.02.2018р., 30.03.2018р., 30.04.2018р., 31.05.2018р., 29.06.2018р., 31.07.2018р., 31.08.2018р., 31.10.2018р., 30.11.2018р., 21.12.2018р.

Кам`янець-Подільським РЕМ виставлялися комунальному підприємству "Міськтепловоденергія" рахунки-фактури, а саме: № 21900020 від 31.12.2018р. на суму 20760,36 грн, № 21907266 від 30.11.2018р. на суму 15,52 грн, № 21900020 від 31.10.2018р. на суму 15884,35 грн, № 21900020 від 26.09.2018р. на суму 18619,36 грн, № 20 від 31.08.2018р. на суму 17265,74 грн, № 7265 від 31.07.2018р. на суму 7898,18 грн, № 7265 від 30.06.2018р. на суму 12343,12 грн, № 7265 від 31.05.2018р. на суму 9909,49 грн, № 20 від 30.04.2018р. на суму 17069,28 грн, № 20 від 28.02.2018р. на суму 19313,87 грн, № 7266 від 30.03.2018р. на суму 269574,37 грн, № 7266 від 31.01.2018р. на суму 246777,82 грн.

Згідно виписок по рахунку комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" сплачувались кошти за електричну енергію згідно договору від 16.02.2010р. № 21900020, а саме: грудень 2018р.: 5000000,00 грн, 12275,03 грн, 187585,49 грн, 8361,87 грн, листопад 2018р.: 330000,00 грн, 1500000,00 грн, 190370,84 грн, 100000,00 грн, 70000,00 грн, 0,90 грн; жовтень 2018р.: 191103,27 грн, 1000000,00 грн, 179801,10 грн; вересень 2018р.: 100000,00 грн, 10547,47 грн, 1000000,00 грн, серпень 2018р.: 170793,96 грн, 100000,00 грн, 100000,00 грн; липень 2018р: 179729,39 грн; червень 2018р.: 100000,00 грн, 158989,76 грн, 155695,91 грн; травень 2018р.: 810671,89 грн; квітень 2018р.: 404304,73 грн; березень 2018р: 587121,34 грн; лютий 2018р.: 127116,51 грн, 1456994,18 грн, 625666,49 грн; липень 2019р.: 169369,82 грн; червень 2019р: 150000,00 грн, 361884,87 грн; травень 2019р.: 209605,26 грн; квітень 2019р.: 287825,30 грн, 1000000,00 грн, 310953,73 грн; лютий 2019р.: 1071704,12 грн, 500000,00 грн, січень 2019р.: 260013,29 грн, 400000,00 грн, 1000000,00 грн, 1000000,00 грн, 274098,45 грн, 45888,26 грн, 80000,00 грн, 700000,00 грн, 140000,00 грн, 100000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявні: положення про Кам`янець-Подільський район електричних мереж акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", затвердженого Наглядовою радою АТ "Хмельницькобленерго" протоколом № 17 від 28.09.2018р.; позовна заява від 01.12.2020р. № 949, інформація щодо лімітів (договірні величини); картка рахунку 631 за 01.01.2017р. - 31.12.2019р. комунальне підприємство "Міськтепловоденергія".

В зв`язку з невиконанням відповідачем договірних відносин стосовно своєчасних розрахунків за поставлену електроенергію позивач звернувся з позовом до суду щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 2951443,01 грн пені за період з 01.01.2018р. по 31.05.2019р.

Згідно п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень ч. 4, 6 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Беручи до уваги те, що відповідачем оплата за постачання електричної енергії здійснювалась з порушенням передбаченого договором строку, що не оспорюється відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушеного права позивача на отримання своєчасної оплати з поставки електроенергії та наявність у останнього визначеного договором права на нарахування у зв`язку з таким порушенням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу (п. 4.2.1 договору) та, відповідно, права вимагати її стягнення з відповідача.

Судом першої інстанції проведено перерахунок пені у системі "Законодавство" по кожному зобов`язанню окремо за період січень 2018 року - грудень 2018 року із врахуванням здійснених відповідачем часткових проплат, відповідно до якого підставною до стягнення є сума пені в розмірі 1640390,82 грн. Підстави для стягнення пені в іншій частині відсутні у зв`язку з неправильним розрахунком, тому у задоволенні 1311052,19 грн пені суд відмовляє.

Вказане сторонами не оспорюється.

Поряд з цим, відповідачем заявлено про застосування спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення пені в розмірі 2951443,01 грн пені за період з 01.01.2018р. по 31.05.2019р. (клопотання від 16.03.2021р.).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, а тому: 1) якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права; 2) з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Положення ст.266, ч.2 ст. 258 ЦК України вказують про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08.02.2017 у справі №910/29752/15 та у постанові ВС від 28.01.2020р. у справі 910/17753/18.

Судом встановлено, що з позовом до суду про стягнення пені позивач звернувся 28.01.2021р., однак згідно розрахунку суду періоди, за які нараховувалися санкції за зобов`язаннями січня 2018 року - листопада 2018 року, визначені поза межами річного строку, тому місцевий господарський суд дійшов висновку, що за вказаними зобов`язаннями строк позовної давності сплив. А тому вимога про стягнення пені в розмірі 1582870,00 грн є правомірною, однак заявлена поза межами строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України, є підставою для відмови в задоволенні позову в означеній частині.

Вказане сторонами не оспорюється.

Поряд з цим, позивачем нараховано пеню за зобов`язанням грудня 2018 року: на суму 1489638,99 грн за період з 03.04.2019р. по 07.04.2019р. = 7346,16 грн; на суму 1201813,69 грн за період з 08.04.2019р. по 24.04.2019р. = 20150,96 грн; на суму 890859,96 грн за період з 25.04.2019р. по 23.05.2019р. = 24797,64 грн; на суму 681254,70 грн за період з 24.05.2019р. по 31.05.2019р. = 5226,06 грн. Всього в сумі 57520,82 грн.

Місцевий господарський суд, керуючись Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19" № 540-1Х від 30.03.2020р., яким доповнено зокрема пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, та тим, що встановлений на території України карантин не скасовано, дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за зобов`язанням грудня 2018 року всього в сумі 57520,82 грн, та підлягають стягненню з відповідача.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не погоджується, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю правовою природою потребує регулювання державою і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення ЄСПЛ у справі "Станєв проти Болгарії" від 17.01.2012р.).

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992р.).

Колегія суддів також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлена норма Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" №540-1Х від 30.03.2020р., яка передбачає, що на час дії карантину строки загальної та спеціальної позовної давності, установлені зокрема статтею 258, Цивільного кодексу України і статтями 269, 322 Господарського кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, ставить в нерівні права учасників судового процесу, а направлена на захист позивача, та не захищає права відповідача, а отже зупиняє у повному обсязі "інститут позовної давності".

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, позивачем ні в позові, ні у відповіді на позов не зазначено таких підстав що зумовили неможливістю подання позовної заяви в межах строку позовної давності, у зв`язку з причинами, які є поважними, та такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Тобто стосовно зобов`язання грудня 2018 року річний строк позовної давності в частині суми боргу (з огляду на часткові проплати) 1489638,99 грн сплинув 03.04.2020р., в частині суми боргу 1201813,69 грн 08.04.2020р., в частині суми боргу 890859,96 грн 25.04.2020р., в частині суми боргу 681254,70 грн 24.05.2020р.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 258 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за зобов`язанням грудня 2018 року: на суму 1489638,99 грн за період з 03.04.2019р. по 07.04.2019р. = 7346,16 грн; на суму 1201813,69 грн за період з 08.04.2019р. по 24.04.2019р. = 20150,96 грн; на суму 890859,96 грн за період з 25.04.2019р. по 23.05.2019р. = 24797,64 грн; на суму 681254,70 грн за період з 24.05.2019р. по 31.05.2019р. = 5226,06 грн. Всього в сумі 57520,82 грн, яка не підлягає стягненню з відповідача.

Щодо доводів позивача про те, що він звертався до суду з позовною заявою №949 від 01.12.2020р., яку судом ухвалою по справі № 924/1381/20 було повернуто заявнику, колегія суддів звертається до висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду чітко вказала, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо ж суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності дійсно не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. Але, оскільки закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку пропуску строку позовної давності, то дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлене судом апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що суд першої інстанції, задоволивши позов в частині стягнення 57 520,82 грн пені допустився неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 57 520,82 грн пені.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача, згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 12.05.2021р. у справі №924/84/21 в частині стягнення з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на користь Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" 57 520,82 грн пені скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в стягненні з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на користь Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам`янець-Подільського РЕМ акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" 57 520,82 грн пені.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (м. Хмельницький, вул. Храновського, буд. 11 А, ідентифікаційний код 22767506) в особі Кам`янець-Подільського району електричних мереж акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, пров. Будівельників, 3, ідентифікаційний код 22764666) на користь Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" (Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Тімірязєва, 123, ідентифікаційний код 36588183) 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Хмельницької області на виконання даної постанови видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Матеріали справи №924/84/21 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "01" липня 2021 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.