РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2021Справа № 910/3223/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" до акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного виконавця Шаркова Олександра Олександровича та товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трейд Ком", про стягнення 640 000,00 грн.,

за участі:

представника позивача: Танасійчук Т.Б. за ордером від 8 жовтня 2019 року серії КВ № 784420;

представника відповідача: Дьяченко Н.Ю. за довіреністю від 23 червня 2018 року № 194/18;

приватного виконавця Шаркова О.О;

представника товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трейд Ком": не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, у розмірі 640 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Банк у порушення вимог чинного законодавства України не виконав постанову приватного виконавця Шаркова Олександра Олександровича від 26 лютого 2020 року про арешт коштів товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Імпекс Укрейн" (далі - Товариство), яке в подальшому змінило своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Трейд Ком", та не наклав арешт на кошти, розміщені на рахунку вказаного товариства НОМЕР_1 , який був відкритий після винесення вищевказаної постанови про арешт коштів. Фактично своїми неправомірними діями Банк сприяв боржнику в ухиленні від виконання рішення суду, чим завдав позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 640 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 березня 2021 року позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3223/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 1 квітня 2021 року.

26 березня 2021 року до суду надійшов відзив Банку від 25 березня 2021 року на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вказаних позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки в діях Банку відсутній склад цивільного правопорушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою суду від 1 квітня 2021 року підготовче засідання відкладено на 29 квітня 2021 року. Крім того, даною ухвалою залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного виконавця Шаркова О.О. та ТОВ "Стар Ком Трейд".

29 квітня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь позивача на відзив від 28 квітня 2021 року № 841, в яких Підприємство навело аргументи на спростування викладених відповідачем обставин.

У засіданні 29 квітня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20 травня 2021 року.

20 травня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця Шаркова О.О. від 18 травня 2021 року № 294 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 травня 2021 року підготовче провадження у справі № 910/3223/21 закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 10 червня 2021 року.

У судовому засіданні 10 червня 2021 року представник Підприємства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві й у відповіді на відзив, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Приватний виконавець Шарков О.О. підтримав позовні вимоги Підприємства в повному обсязі.

ТОВ "Стар Ком Трейд" про дату, час і місце розгляду справи було повідомлене належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечило, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою приватного виконавця округу міста Києва Шаркова О.О. від 25 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61392200 з примусового виконання наказу від 8 січня 2020 року № 910/11430/19, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з ТОВ "Компанія Імпекс Укрейн", яке в подальшому змінило своє найменування на ТОВ "Стар Трейд Ком", на користь ТОВ "НВП "Укроргсинтез" 1 500 000,00 грн. суми попередньої оплати, трьох процентів річних у розмірі 3 328,77 грн., а також 22 549,93 грн. судового збору.

26 лютого 2020 року в рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем Шарковим О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою вказаним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку в: АТ "Пумб", код банку 334851; АТ "Райффайзен Банк Аваль", код банку: 380805; філія "Розрахунковий центр" АТ КБ "Приватбанк", код банку: 320649, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Супровідним листом від 26 лютого 2020 року вказана постанова про арешт коштів направлена, зокрема, Банку.

Листом від 26 лютого 2020 року № 81-15-8/24805-БТ відповідач повідомив виконавця Шаркова О.О., що постанова про арешт коштів боржника від 26 лютого 2020 року ВП № 61392200 прийнята до виконання та накладено арешт на кошти в межах суми 1 678 605,66 грн., що містяться на поточному рахунку Товариства № НОМЕР_2 .

У той же час судом встановлено, що 18 березня 2020 року Банк за заявою Товариства відкрив новий поточний рахунок НОМЕР_1 , і в цей же день відповідачем були проведені банківські операції по зарахуванню коштів на цей рахунок, зокрема: о 12:15:10 - на суму 198 000,00 грн., о 12:15:11 - на суму 46 000,00 грн., о 12:15:11 - на суму 198 000,00 грн., о 12:15:11 - на суму 198 000,00 грн. Крім того, у цей же день відповідач також провів банківські видаткові операції по списанню коштів з цього рахунку, а саме: о 12:30:38 - на суму 100 000,00 грн., о 12:30:42 - на суму 1 100,00 грн., о 13:02:48 - на суму 330 000,00 грн., о 14:56:38 - на суму 88 968,60 грн., о 14:48:20 - на суму 44 576,40 грн., о 15:06:49 - на суму 30 000,00 грн., о 15:10:53 - на суму 5 000,00 грн., о 15:22:57 - на суму 150,00 грн., о 15:26:58 - на суму 25 000,00 грн., о 15:39:47 - на суму 15 000,00 грн., о 15:39:50 - на суму 165,00 грн., о 15:42:36 - на суму 40,00 грн.

7 квітня 2020 року приватним виконавцем Шарковим О.О. на адресу Банку було надіслано вимогу про розкриття банківської таємниці від цієї ж дати.

У відповідь на вказану вимогу листом від 5 травня 2020 року № 81-15-9/3353-БТ Банк повідомив приватного виконавця Шаркова О.О., що поточний рахунок ТОВ "Компанія Імпекс Укрейн" № НОМЕР_1 арештовано, та долучив виписку про рух коштів по вказаному рахунку за період з 16 березня 2020 року по 7 квітня 2020 року.

Позивач листом від 9 жовтня 2020 року № 1596 звернувся до Банку з вимогою протягом 7 днів з моменту її отримання сплатити Підприємству 640 000,00 грн., посилаючись на те, що Банк не виконав вимоги постанови про арешт коштів від 26 лютого 2020 року, не наклав арешт на рахунок Товариства № НОМЕР_1 , який був відкритий після винесення вказаної постанови, та сприяв останньому в ухиленні від виконання рішення суду, чим завдав позивачу матеріальну шкоду на вказану суму 640 000,00 грн.

Листом від 22 жовтня 2020 року № 97-5-4/3332 Банк повідомив позивачу про відмову в виплаті вищезазначеної суми, мотивуючи це тим, що у відповідача були відсутні підстави для виконання пунктів 6.4, 6.6 статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", оскільки на дату відкриття рахунку НОМЕР_1 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до статті 6 Закону у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Згідно зі статтею 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону).

Пунктом 7 частини 3 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини 1 цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина 4 статті 48 Закону).

У той же час у порушення частини 4 статті 48 Закону Банк відповідно за заяви Товариства від 17 березня 2020 року відкрив останньому поточний рахунок НОМЕР_1 , 18 березня 2020 року провів операції по зарахуванню коштів на цей рахунок, а потім у цей же день провів банківські операції по списанню коштів з цього рахунку на суму 640 000,00 грн. Доказів того, що даний рахунок відноситься до рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом, матеріали справи не містять.

У подальшому 27 травня 2020 року приватним виконавцем Шарковим О.О. було винесено ще одну постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в АТ "Райффайзен Банк Аваль", код банку: 380805, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Супровідним листом від 27 травня 2020 року № 224 вказана постанова була надіслана Банку.

Листом від 29 травня 2020 року № 81-15-8/73313-БТ відповідач повідомив приватного виконавця Шаркова О.О. про те, що вказана постанова прийнята до виконання та накладено арешт на кошти в межах суми 1 677 311,40 грн., що містяться на рахунках Товариства № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 .

Також приватний виконавець звернувся до Банку з вимогою від 25 травня 2020 року № 223, в якій вимагав негайно з моменту отримання вказаної вимоги усунути порушення та повідомити, яким чином при наявності прийнятої до виконання Банком постанови про арешт коштів боржника від 26 лютого 2020 року ВП № 61392200 відбулись протиправні банківські операції по рахунку Товариства № НОМЕР_1 .

У відповідь на зазначену вимогу, Банк листом від 12 червня 2020 року № 81-15-8/БТ-27 повідомив виконавця про те, що на дату відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження рухомого майна останнього був відсутній, з огляду на що у Банку були відсутні правові підстави для виконання пунктів 6.4, 6.6 статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та зупинення видаткових операцій по рахунку клієнта. У подальшому, після надходження до Банку постанови приватного виконавця Шаркова О.О. від 27 травня 2020 року про арешт коштів Товариства на суму 1 678 605,66 грн., вказана постанова була прийнята Банком до виконання та накладено арешт на вищевказаний рахунок.

Аналогічні за змістом доводи викладені Банком у відзиві на позовну заяву.

Водночас вказані пояснення відповідача не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до зазначених приписів статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі відкриття рахунка клієнтом, щодо якого існує публічне обтяження рухомого майна, накладене державним виконавцем, приватним виконавцем, банк зупиняє видаткові операції з такого рахунка на суму обтяження та повідомляє державному виконавцеві, приватному виконавцеві про відкриття рахунка. Повідомлення про відкриття рахунка вручається державному виконавцеві, приватному виконавцеві власником рахунка, який зобов`язаний подати до банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення. Відновлення видаткових операцій на рахунках такого клієнта здійснюється у разі, якщо державний виконавець, приватний виконавець не повідомив про прийняте рішення у встановлений строк, перебіг якого починається з дати, зазначеної у відмітці про отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення.

Водночас Банком не доведено, що арешт, накладений приватним виконавцем на підставі статті 48 Закону, може бути реалізований лише після внесення такого арешту до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У подальшому 22 березня 2021 року приватним виконавцем Шарковим О.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 61392200 на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону в зв`язку з нерозшуком майна боржника.

Вказаний наказ було повернуто стягувачу. Крім того, зазначений виконавчий документ містить відмітку про часткове стягнення заборгованості в сумі 175 771,69 грн. Відтак даний наказ є невиконаним на суму 1 502 833,97 грн.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини.

Судом встановлено наявність протиправної поведінки Банку, що полягала у невиконанні постанови про арешт коштів від 26 лютого 2020 року, про яку Банку було відомо. Проте, незважаючи на наявність такої постанови, Банк відповідно до заяви Товариства від 17 березня 2020 року відкрив останньому поточний рахунок № НОМЕР_1 , 18 березня 2020 року провів банківські операції по зарахуванню коштів на цей рахунок, та у цей же день провів банківські видаткові операції по списанню коштів з цього рахунку на загальну суму 640 000,00 грн.

Однак суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 4 статті 53 Закону в разі, якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Отже, таке відкриття спірного рахунку фактично є підставою для звернення виконавця до правоохоронних органів щодо відповідних дій керівника боржника.

За таких обставини, наявна не тільки протиправна поведінка Банку, а й протиправна поведінка самого боржника.

Для стягнення майнової шкоди потрібна наявність усіх чотирьох складових цивільного правопорушення. Крім того, суд зазначає, що заподіяна шкода має бути невідворотною.

Водночас судом встановлено, що боржник під час вирішення даного спору не припинив свою діяльність та відображений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань як діюче підприємство.

Також у постанові про повернення виконавчого документу зазначено, що цей наказ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 22 березня 2024 року.

Враховуючи викладене, позивач не позбавлений права та можливості повторно пред`явити даний виконавчий документ до виконання у примусовому порядку.

Водночас суд зазначає, що у разі задоволення позовних вимог Підприємства, а також враховуючи можливість повторного пред`явлення останнім до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 8 січня 2020 року № 910/11430/19, такі дії можуть призвести до подвійного стягнення вказаної суми грошових коштів.

Банк не заперечував про те, що на спірному рахунку Товариства були кошти. Проте самим позивачем не було доведено, що ці кошти мали бути направлені виключно на погашення спірної заборгованості, а не на виконання інших зобов`язань боржника.

Разом із тим, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог - наявність шкоди, протиправність поведінки відповідача та його вину, а також наявність причинного зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивач повинен довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку статті 1166 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте у порушення вищевказаних приписів чинного законодавства позивачем не було доведено факту заподіяння йому шкоди вказаними протиправними діями Банку, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заподіяною шкодою.

Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час розгляду даного спору, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Підприємства у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 червня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко