ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/15811/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Дунь В.В. ОСОБА_2 ;

від відповідача: Поліщук Р.М.;

від третьої особи: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року (повний текст складено 27.04.2021 року)

у справі № 910/15811/20 ( суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом ОСОБА_2

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація

про визнання незаконним протоколу установчих зборів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", (далі - відповідач) про визнання незаконним рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", оформлене протоколом №1 Установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай" було прийнято з грубим порушенням Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", які регулюють порядок їх скликання та проведення, а відтак останнє підлягає визнанню незаконним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, ч.ч. 2, 3, 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Так, скаржник зазначив, що відповідачем не було надано додатків, які б підтверджували вручення запрошень на участь в установчих зборах зі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 співвласникам будинку.

При цьому, скаржник вказав, що вказаний будинок визнаний самочинним будівництвом, тому права власності на вказаний будинок ні за ким не зареєстровано.

Крім того, скаржник вказав, що позивач дізнався про своє порушене право з січня 2018 року, після надходження копії позовної заяви за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Після вказаного позову, відповідач почав відключати електроенергію у ОСОБА_2 , що додатково порушило права та законні інтереси позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/15811/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у справі № 910/15811/20 своєю ухвалою від 17.05.2021 року.

01.06.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до апеляційного суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у справі №910/15811/20 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що доводи позивача не вплинули б на прийняття загальними зборами відповідних рішень та не є підставою для їх скасування, а у випадку їх скасування - може привести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб співвласників будинку.

При цьому, представник відповідача наголосив, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, який не передбачений законом для даного випадку і який не відновить його право.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М у відпустці, на підставі службової записки було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15811/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у справі № 910/15811/20 до провадження у складі: головуючого судді - Сулім В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. своєю ухвалою від 22.06.2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 22.06.2021 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 22.06.2021 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Представник третьої особи у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50539589 від 22.12.2015 року вбачається, що з 22.12.2015 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 12683551).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18.07.2016 року були проведені установі збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , порядок денний яких включав наступні питання:

- організаційні питання проведення зборів;

- створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затвердження його назви;

- затвердження статуту об`єднання;

- вибори органів правління (Правління, Ревізійна комісія);

- уповноваження особи щодо державної реєстрації об`єднання.

Рішення, прийняті вищевказаними зборами співвласників багатоквартирного будинку, були оформлені відповідним протоколом №1 від 20.07.2016 року, в якому зазначено наступне.

Загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку : 120 .

Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку: 7247,49 м.кв.

У голосуванні на зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласників в кількості 64 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 3715,12 м.кв.

У письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласників в кількості 14 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 702,52 м. кв.

Разом у голосуванні на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку взяли участь особисто та/або через представників співвласників в кількості 88 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 4 437,64 м.кв, що складає 61,23% у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень розташованих у багатоквартирному будинку.

За результатами проведення 18.07.2016 року установчих зборів ОСББ "Стар Скай" співвласниками були прийняті рішення щодо всіх питань порядку денного.

28.07.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай" (ідентифікаційний код 40694307).

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що рішення установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", оформлене протоколом №1, підлягає визнанню незаконним в судовому порядку, оскільки було прийнято з грубим порушенням законодавства, яке регулює порядок їх проведення, зокрема, за доводами позивача, про скликання установчих зборів ні її ні інших співвласників багатоквартирного будинку не було повідомлено.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 2 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що цей Закон регулює: порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об`єднань.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.

Для створення об`єднання скликаються установчі збори (ч. 2 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанццї, ініціативною групою у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є власниками квартир у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 10.11.2015 року та відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності №11480322 від 20.09.2015 року та №14772410 від 28.05.2016 року), було складено повідомлення про проведення установчих зборів ОСББ "Стар Скай" від 01.07.2016 року.

Зі змісту вищевказаного повідомлення вбачається, що ініціативною групою було повідомлено про місце і час проведення установчих зборів, а також щодо порядку денного, який буде розглядатись на установчих зборах, що свідчить про дотримання вимог чинного законодавства щодо утворення та складу ініціативної групи зі скликання установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку під час скликання та проведення спірних установчих зборів ОСББ "Стар Скай" та в свою чергу спростовує твердження скаржника на відсутність відомостей щодо утворення та складу ініціативної групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Відповідно до абз. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону (ч.ч. 1, 4, 6 ст. 4 Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Згідно ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.

Щодо твердження скаржника, що ні їй ні іншим співвласникам багатоквартирного будинку не було відомо про скликання установчих зборів, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про проведення 18.07.2016 року установчих зборів ОСББ "Стар Скай" були розміщені на вхідних дверях та зовнішніх фасадах будинку АДРЕСА_5 , а також біля ліфтів та на інформаційних дошках під`їздів вищевказаного будинку, що підтверджується відповідними фотокопіями (а.с. 239-247).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи реєстраційних списків, більшість співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 були повідомлені про установчі збори ОСББ "Стар Скай" та висловили свою позицію шляхом голосування по п`яти питанням встановленого порядку денного.

Так, у відповідних реєстраційних списках зазначено: прізвища, ім`я, по батькові власника (або представника), об`єкта власності квартири чи нежитлового приміщення, свідоцтво про право власності (серія, №, дата) або інший документ, що підтверджує право власності, площа квартири/нежитлового приміщення та підпис власника.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що відповідачем не було надано додатків, які б підтверджували вручення запрошень на участь в установчих зборах зі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 співвласникам будинку.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги твердження скаржника про допущене щодо останнього порушення порядку повідомлення його про проведення установчих зборів з створення ОСББ, встановленого ч. 4 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Водночас, колегія суддів відзначає, що позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не обґрунтовано та не доведено належними доказами в чому саме полягало порушення її прав і законних інтересів (в чому вони проявились) у зв`язку з таким порушенням.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач вказуючи на відключення від електропостачання, як на докази порушення прав та законних інтересів позивача, одночасно не висував вимог про усунення наслідків таких дій. Тобто, заявлені позовні вимоги та порушенні права та інтереси прав позивача (відключення від електропостачання) не пов`язані між собою, та не мають на меті відновлення порушеного права позивача, оскільки механізм їх виконання, в даному випадку, відсутній.

При цьому, апеляційний суд враховує, що після створення ОСББ позивачу надавались належним чином комунальні послуги, згідно виставлених рахунків, які оплачувались ОСОБА_2 у жовтні, листопаді грудні 2016 року та січні-лютому 2017 року на розрахунковий рахунок Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", про що підтверджується виписками із банківського рахунку (наявні в матеріалах справи) та не заперечується позивачем.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, для державної реєстрації об`єднання відповідачем було надано необхідні документи, на підставі яких 28.07.2016 року було здійснено державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай" (реєстраційна справа вищевказаної юридичної особи була досліджена судом першої інстанції).

Твердження скаржника, що будинок по АДРЕСА_1 визнаний самочинним будівництвом, тому права власності на вказаний будинок ні за ким не зареєстровано, є безпідставним та таким, що не спростовує висновки суду.

Підставою для визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ є невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі №756/12113/16-ц (провадження № 61 - 11427 св 18) судом висловлено правову позицію про те, що підставою для пред`явлення позову про визнання зборів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем жодним чином не було обгрунтовано та не доведено як наведені ним обставини вплинули б на результати голосування та які конкретні права чи законні інтереси саме позивача порушено у зв`язку з наведеними обставинами.

Так, згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховним Судом у складі Великої Палати Верховного Суду ухвалено Постанову у справі № 522/12901/17-ц від 06.02.2019 року, в якій викладений наступний висновок про застосування норм права.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Суд зазначає, що рішення загальних зборів ОСББ є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто, офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ОСББ можуть бути:

- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

- позбавлення учасника можливості взяти участь у загальних зборах.

При цьому, під час розгляду відповідних справ суд виходить з того, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів ОСББ, є підставами для визнання недійсними прийнятих ним рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону, зокрема, є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Більш того, підставою для пред`явлення позову про визнання зборів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стар Скай» створено з дотримання норм чинного законодавства, доводи позивача цього факту не спростовують, при цьому, факт порушення прав чи законних інтересів позивача створенням вказаного ОСББ не встановлено та не доведено, у зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Стар Скай", оформлене протоколом №1 задоволенню не підлягає.

Що стосується поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів відзначає наступне.

Цивільним законодавством встановлені певні часові обмеження примусового захисту цивільного права.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За приписами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції відмовив позивачу у позові по суті у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні цього спору застосуванню не підлягає.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги ОСОБА_2 фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у справі № 910/15811/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 року у справі №910/15811/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/15811/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 29.06.2021 року.