ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1002/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове підприємство "Гідроспецсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Сервіс" про стягнення 131 709,60грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислове підприємство "Гідроспецсервіс" (далі - ТОВ «ПП «Гідроспецсервіс») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Сервіс" (далі - ТОВ «Рітейл Сервіс») про стягнення 131 709,60грн, з яких: 130 000,00грн - основний борг; 1 709,60грн - проценти за користування грошовими коштами за період з 16.03.2021 по 01.04.2021.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №245 в частині своєчасної поставки товару, передбаченого умовами договору, у встановлений таким договором строк. При цьому, позивач вказує, що оскільки потреба у товарі відпала, він звернувся з вимогою про повернення сплачених за товар коштів, яка відповідачем не виконана (а.с.1-2).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.04.2021 за поданим позовом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.79-80).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем 12.05.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за №381 (а.с.88).

Між тим, копія ухвали про відкриття провадження у даній справі, яка направлена відповідачу на адресу, що відповідає адресі відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.87), повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку №1 м. Бориспіль від 12.05.2021, у якій причиною повернення поштового відправлення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.83).

В силу п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Отже, ухвала суду від 30.04.2021 вважається врученою відповідачу 12.05.2021.

Відзив на позов до закінчення строку, встановленого ст.251 ГПК України для подання відзиву, не надійшов.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

15.03.2021 між сторонами ТОВ "Рітейл Сервіс" (постачальник) та ТОВ «ПП "Гідроспецсервіс" (покупець) укладено договір поставки №245 (а.с.2,43-44, далі - договір) за умовами якого постачальник зобов`язався на умовах вказаного договору поставити товар відповідно до специфікації, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених вказаним договором згідно рахунку-фактури.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість товару визначається постачальником в рахунку-фактурі та специфікації до вказаного договору.

Сторонами узгоджено, що товар має бути поставлений постачальником протягом 3 календарних днів з дати отримання оплати; товар постачальник зобов`язується поставити своїми силами на склад покупця за адресою: м. Вільногірськ, Дніпропетровська обл. (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту передачі товару покупцю або уповноваженому представнику покупця відповідно до накладної; повноважним представником покупця є особа, яка має оригінал довіреності на отримання товару із заповненими обов`язковими реквізитами первинного документа.

В силу п. 4.1 договору визначено умови оплати: 50% від загальної вартості товару - протягом 3 банківських днів з дати підписання специфікації до договору; решту 50% від загальної вартості товару - протягом 3 банківських днів з дати отримання товару на складі покупця.

Вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 15.03.2022, а в частині розрахунків - до повного їх закінчення (п. 9.1 договору).

Сторонами погоджено специфікацію до вказаного договору (а.с.4,45), за якою поставляються морські контейнери у кількості 4 штук загальною вартістю 200 000грн без ПДВ, а також до вартості товару включено послугу з перевезення вантажу у розмірі 16666,67грн без ПДВ, а всього з ПДВ сума за специфікацією склала 260 000грн.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №834 від 15.03.2021 на загальну суму 260 000грн (а.с.5,46). В оплату такого рахунку позивачем перераховано 130 000грн платіжним дорученням №3369 від 16.03.2021 (а.с.6,47).

Отже, матеріалами справи підтверджено виконання позивачем обов`язку щодо оплати 50% (260000:100*50=130000грн) у строк, встановлений п.4.1 договору. за товар, узгоджений у договорі та специфікації до нього.

Проте, як вказує позивач у позові, у строк, встановлений п.3.1 договору, відповідачем товар не поставлено і відповідний обов`язок не виконаний на момент звернення з позовом до суду.

Доказів в спростування відповідної обставини відповідачем під час розгляду справи не надано.

Позивач вказав у позові, що звернувся до відповідача з претензією від 19.03.2021 №107-1 (а.с.24,48), відповідно до якої вимагав у разі не поставки узгодженого товару повернути кошти, перераховані в оплату такого товару.

Доказів надіслання такої претензії у березні 2021 року позивач не надав, однак, така претензія направлена разом з позовом, як свідчать опис вкладення у рекомендоване відправлення №360, що прийнято за накладною (а.с.25, 28).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку повернути сплачені кошти у розмірі 130 000грн, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за не виконання взятих на себе обов`язків.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як унормовано ч.1 ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, що визначено п.1 ч.1 ст.664 ЦК України, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо передачі товару позивачу у строк, встановлений п.3.1.1 договору, він є таким, що допустив порушення зобов`язання.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитись від договору купівлі-продажу, що передбачено ч.1 ст.665 ЦК України.

Як визначено ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 вказаної норми, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 130 000грн в рахунок повернення попередньої оплати товару обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 709,60грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 3 ст.693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати; договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з п. 6.3 договору, сторони домовились, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати у разі, якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений договором строк. Поряд з цим, відповідним пунктом договору сторонами погоджено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти в розмірі 30% річних відповідно до ст. 536 ЦК України - від дня одержання попередньої оплати від покупця до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Так, проценти розраховані позивачем у відповідності з узгодженими сторонами умовами - від дня одержання попередньої оплати з 16.03.2021 по 01.04.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок таких процентів, суд вважає його арифметично вірним. Отже, вимоги в частині стягнення процентів підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1709,60грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем у розмірі 2270грн, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Сервіс" (ідентифікаційний код 42354876; 08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Нова, буд. 31-Б, офіс 136) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове підприємство "Гідроспецсервіс" (ідентифікаційний код 41332647; 51600, Дніпропетровська обл., м.Верхньодніпровськ, вул. Яблунева, 55) 130 000грн основного боргу, 1 709,60грн процентів, а також 2270грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова