ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Справа № 902/14/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 15.04.2021, повне рішення складено 21.04.2021, у справі № 902/14/21

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

про стягнення 20 555 804,47 грн

В січні 2021 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення 20 555 804,47 грн, з яких: 16 294 652,59 грн - боргу, 2 821 599,88 грн - пені, 783 905,46 грн - 3% річних, 647 159,45 грн - інфляційних витрат та 8 487, 09 грн - збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору постачання природного газу №1016/1819-ЕЕ від 09.10.2018 в частині виконання останнім зобов`язання з оплати товару.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21, позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення 20 555 804,47 грн, з яких: 16 294 652,59 грн - боргу, 2 821 599,88 грн - пені, 783 905,46 грн - 3% річних, 647 159,45 грн - інфляційних витрат та 8 487, 09 грн - збитків, задоволено частково.

Стягнуто з КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 629 4652, 59 грн - боргу, 1 410 799,94 грн - пені, 647 159,45 грн - інфляційних втрат; 783 905,46 грн - 3% річних; 8 487,09 грн - збитків та 308 337,47 грн - витрат на сплату судового збору.

У частині стягнення 1 410 799,94 грн - пені відмовлено.

Позивач Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», частково не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1 410 799,94 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:

- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміном збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;

- відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;

- Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення;

- з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача;

- судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Окрім того, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу. Таким чином, місцевий Господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи;

- відповідач не надав Господарському суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень, натомість суд попередньої інстанції не мотивуючи, а лише своїм внутрішнім переконанням та «сухими» посиланнями на важкий матеріальний стан Відповідача зменшили розмір нарахованих санкцій, що є грубим порушенням положень ст. 233 ГК України;

- відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, на думку скаржника, рішення суду в частині зменшення заявленого до стягнення розміру пені ухвалене з порушенням норм матеріального права, так і процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору /а.с. 169-175/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 30.06.2021 об 12:00 год.

В призначене судове засідання 30.06.2021 сторони справи явку повноважних представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 08.06.2021 явка представників сторін в судове засідання 30.06.2021 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача, оскільки їхня не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - постачальник) та Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (надалі - споживач) укладено Договір №1016/1819-ЕЕ постачання природного газу (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язувався поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач в свою чергу зобов`язувався оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії (п.1.2 Договору).

Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, визначений в п.2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно (п.1.3 Договору).

Згідно з п.1.4 Договору за цим Договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України).

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 220 тис.куб.м.

Пунктом 3.7 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.2, 5.4 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 6.3 Договору сторони передбачили, що споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, у разі коли на споживача станом на 30.09.2015 поширювалась дія ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За змістом пункту 10.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення /а.с. 16-25/.

Крім того, між сторонами було підписано ряд Додаткових угод, якими вносились зміни до договору щодо періоду поставки, обсягів природного газу, порядку та умов передачі природного газу, строку дії договору (Додаткова угода №1 від 22.10.2018), періоду поставки, обсягів природного газу, порядку та умов передачі природного газу, ціни природного газу, строку дії договору (Додаткова угода №2 від 27.10.2018), предмету договору, обсягів, періодів поставки природного газу, порядку та умов передачі газу, ціни природного газу, порядку та умов проведення розрахунків та строку дії договору (Додаткова угода №3 від 01.11.2018), предмету договору, обсягів та періодів поставки природного газу, порядку та умов передачі природного газу, ціни природного газу, порядку та умов проведення розрахунків, строку дії договору (Додаткова угода №4 від 29.11.2018), набрання чинності з 01.03.2019 деякими пунктами договору, та втрату іншими пунктами чинності з 01.03.2019 (Додаткова угода № 5 від 20.03.2019), обсягів та періодів поставки природного газу (Додаткова угода № 6 від 20.03.2019), зміну найменування постачальника (Додаткова угода № 7 від 29.03.2019), обсягів та періодів поставки природного газу, ціни природного газу, строку дії договору (Додаткова угода № 8 від 25.04.2019), обсягів, періодів поставки природного газу, порядку та умов передачі природного газу, ціни природного газу, строку дії договору (Додаткова угода №9 від 25.04.2019), обсягів, періодів поставки (Додаткова угода №10 від 29.05.2019), періодів і обсягів поставки природного газу (Додаткові угоди № 11/2 від 26.06.2019), ціни природного газу (Додаткові угоди № 12 від 27.06.2019, № 13 від 31.07.2019, №15 від 30.08.2019, № 17 від 12.09.2019), періодів і обсягів поставки природного газу (Додаткові угоди № 14 від 31.07.2019, №16 від 30.08.2019, № 18 від 30.09.2019) /а.с.26-60/.

На виконання умов Договору Постачальник передав Споживачу у власність природний газ на загальну суму 16 746 994,54 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018 на суму 1 749 069,48 грн; від 30.11.2018 на суму 2 307 555,23 грн; від 31.12.2018 на суму 2 611 693,48 грн; від 31.01.2019 на суму 2 661 557,60 грн; від 28.02.2019 на суму 2 216 723,81 грн; від 31.03.2019 на суму 2 194 912,00 грн; від 30.04.2019 на суму 1 137 132,54 грн; від 31.05.2019 на суму 714 190,36 грн; від 30.06.2019 на суму 69 375,92 грн; від 31.17.2019 на суму 248 588,69 грн; від 31.08.2019 на суму 363 033,38 грн; від 30.09.2019 на суму 473 162,05 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /а.с. 69-80/.

Відповідач частково сплатив основний борг за спожитий природний газ на суму 452 341,95 грн, що підтверджується довідкою «Операції по Договору № 1016/1819-ЕЕ, Підприємство «Вінницяміськтеплоенерго КП» з 01.03.2018 по 31.08.2020, сальдо по Підприємство «Вінницяміськтеплоенерго КП» /а.с. 81-82/.

Поскільки відповідач КП «Вінницяміськтеплоенерго» не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у строк, визначений п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», просить суд стягнути суму 20 555 804,47 грн, з яких: 16 294 652,59 грн - боргу, 2 821 599,88 грн пені згідно п. 8.2 Договору, 783 905,46 грн - 3% річних, 647 159,45 грн - інфляційних витрат відповідно до положень ст. 625 ЦК України та 8 487, 09 грн збитків передбачених за Договором в редакції Додаткової угоди №4 від 29.11.2018.

Враховуючи встановлені обставини, з огляду на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору (прострочення боржника по сплаті отриманого природного газу), місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 16 294 652,59 грн заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Окрім цього, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано факт прострочення виконання ним грошового зобов`язання за договором, судом першої інстанції визнано вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 821 599,88 грн, 783 905,46 грн - 3% річних, 647 159,45 грн інфляційних втрат обґрунтованими та законними. При цьому, суд першої інстанції перевіривши поданий АТ «НАК «Нафтогаз України», розрахунок збитків, який завданий позивачу неналежним виконанням відповідачем п.2.1 Договору та розрахований на підставі п.3.13 та 5.7 Договору, дійшов висновку, що загальний розмір збитків складає 8 487,09 грн та підлягає до задоволення.

Разом з тим, розглянувши подане відповідачем у відзиві клопотання про можливість зменшення розміру пені /а.с. 136-140/ з тих підстав, що Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» перебуває у скрутному матеріальному становищі, адже заборгованість підприємства виникла в зв`язку з недостатністю коштів на рахунках з спеціальним режимом використання та відсутністю вільних обігових коштів на поточному рахунку відповідача, окрім цього, тяжке фінансове становище відповідача також пов`язано з значною кількістю не платежів різних категорій споживачів, проведення ремонтних та профілактичних робіт тепломереж та теплоустаткування, з метою надання споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, беручи до уваги те, що відповідач є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг споживачам, а пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позову і стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відсутність понесення позивачем збитків пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання, суд першої інстанції задовольнив його частково та зменшив суму пені на 50% від заявленої суми 2 821 599,88 грн. За наведеного, останній дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 1 410 799,94 грн слід відмовити.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 лише в частині стягнення пені, а саме у правомірності її зменшення від заявленої позивачем суми на 50 %.

Так, пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом першої інстанції правильно встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язків за Договором в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем.

З позовної заяви вбачається, що АТ «НАК Нафтогаз України» просило стягнути з відповідача 2 821 599,88 грн - пені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 610, 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз ч.3 ст.551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 67/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Апеляційний суд констатує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого від позивача природного газу за Договором № 1016/1819-ЕЕ постачання природного газу від 09.10.2018 у сумі 2 821 599,88 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості зменшення вказаного розміру пені на 50 %, адже підприємство відповідача дійсно перебуває у скрутному матеріальному становищі, зокрема, апеляційним судом беруться до уваги доводи відповідача, викладені ним у відзиві щодо зменшення розміру пені, а саме те, що заборгованість останнього за поставлений природний газ виникла у тому числі з несплати споживачами коштів за використану теплову енергію, неможливості технічно впливати на перерахунок коштів з розподільчого рахунку регулятора коштів, доказів на спростування протилежного позивачем не наведено.

Зокрема, збиткова діяльність відповідача вбачається зі Звітів про фінансові результати, а саме, Балансу (звіт про фінансовий станом на 30.06.2020) підприємства збиток у розмірі 456655 тис. грн, за 1 півріччя 2020 35220 тис. грн; звіту про фінансовий результат (сукупний дохід) 2019 збиток підприємства складає 229 215 тис. грн; звіту про фінансовий результат (сукупний дохід) 2018 збиток підприємства складає 102 671 тис. грн, тоді як відповідачем природній газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/ організаціям та населенню.

В той же час АТ «НАК «Нафтогаз України» не надало доказів на підтвердження понесених збитків чи додаткових витрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 1016/1819-ЕЕ постачання природного газу від 09.10.2018.

Крім того, колегія суддів враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 1016/1819-ЕЕ постачання природного газу від 09.10.2018, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 783 905,46 грн та інфляційні втрати в сумі 647 159,45 грн, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора АТ «НАК «Нафтогаз України».

Визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан сторін у даній справі.

Отже доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що всупереч ст. 233 ГК України, місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача та те, що доводи відповідача не містять винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення в частині вирішення питання щодо зменшення нарахованої позивачем до стягнення пені є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

За змістом част. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Поскільки в судове засідання 30.06.2021 учасники справи не з`явилися, тому відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у даній справі є дата складення повного тексту постанови.

Керуючись ч. 5 ст. 240, ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 15.04.2021 у справі № 902/14/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 902/14/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "01" липня 2021 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.