ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25.06.2021 Справа №905/736/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 1 675,80 грн., -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №791 від 14.04.2021 до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення додаткових зборів і плати в сумі 1 675,80 грн. (з податком на додану вартість), на підставі положень Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, Закону України «Про залізничний транспорт», Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.99.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на простой (затримку) вагонів потягу №2317 на коліях ст.Маріуполь-Сортувальний з вини відповідача з 03.10.2020 02:26год. по 03.10.2020 16:15год., у зв`язку з чим виникли підстави для нарахування плати за користування вагонами.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.173, 193, 307 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 11, 509, 526, 610, 627, 629, 914 Цивільного кодексу України, ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.3, 17, 31, 46, 62, 64, 71, 119, 125 Статуту залізниць України, п.15 ч.1 р.6 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, п.2.3, п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №6444 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України за №864/5085 24.11.2000, та положеннями Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту України №317 від 29.03.2009.
Одночасно, разом із позовом подано клопотання №791/1 від 14.04.2021 про поновлення строку, у якому позивач просить прийняти причину пропуску строку на подання позовної заяви, як поважну, поновити строк на надання позовної заяви, прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі.
До клопотання додано копії наказів регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №766-в.о.Н від 21.10.2020 «Про внесення змін до наказу від 19.03.2020 №150-в.о.Н» та №326-в.о.Н від 24.04.2020 «Про встановлення неповного робочого тижня в структурних підрозділах регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».
11.05.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив №09/112 від 29.04.2021, за змістом якого щодо стягнення плати за користування вагонами відповідач заперечує, посилаючись на ті обставини, що між залізницею і власником колії в Акті обстеження умов роботи на під`їзній колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» і станцій примикання Маріуполь Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16-17 травня 2018 визначена середньодобова кількість вагонів, яка передається на під`їзну колію відповідача, та яка становить 689 вагонів, а для станції Маріуполь Сортувальний 219 вагонів. 03.10.2020 на під`їзну колію комбінату прибуло 888 вагонів, із них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 344 вагони, що перевищило середньодобове прибуття вагонів по станції Маріуполь-Сортувальний на 57,1%. Тобто, в добу 03.10.2020 на ст.Маріуполь-Сортувальний залізницею завезена кількість вагонів, яка перевищила місткість під`їзній колії відповідача узгоджену між сторонами. Отже, стверджує, що несвоєчасне звільнення колії станції призначення виникло виключно з вини перевізника. Звернуто увагу на ст.121 Статуту та п.16 Правил користування вагонами і контейнерами. Зазначив, що до складу потягу №2317 входило 6 вагонів, які прибули за досильними накладними СМГС, тому, згідно з р.8 Правил перевезення вантажу по досильним накладним СМГС знадобився додатковий час для оформлення належної документації, у тому числі, митного оформлення таких накладних. Вказав, що звільнив колії станції призначення 03.10.2020 у пільгову добу, визначену ст.46 Статуту залізниць України. Таким чином, вантаж, який знаходиться на коліях загального користування у безоплатному зберіганні, за твердженням відповідача, не може вважатися затриманим і, виходячи з цього, залізниця не має права нараховувати плату за користуванням 57 власними вагонами у поїзді №2317 у період знаходження вантажу на коліях загального користування, який знаходиться у безоплатному зберіганні.
Одночасно, відповідач, з посиланням на ч.2 ст.9, ст.ст.257-258 Цивільного кодексу України, ст.315 Господарського кодексу України та п.п.134, 136 Статуту залізниць України, зазначає про встановлення скороченого шестимісячного строку позовної давності відносно позову залізниці до вантажоодержувача, що випливають із перевезення.
Вказує, що позовна заява №791 від 14.04.2021 була надана позивачем до відправлення 16.04.2021. Оскільки акт про затримку вагонів №1-128 складено 03.10.2020, вважає, що строк позовної давності для пред`явлення даного позову сплинув 04.04.2021.
На підтвердження викладених обставин до відзиву додано докази його направлення на адресу регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та у копіях: довіреність №169 від 04.11.2020 на представника Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», відомості про прибуття вагонів на під`їзну колію Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з внутрішньої диспетчерської системи комбінату за жовтень 2020, аналіз інтервалів при прийманні потягів на під`їзному шляху ПрАТ «ММК ім.Ілліча» по ст.Сартана 2 та по ст.Рудна за жовтень 2020, акт обстеження умов роботи на під`їзній колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» і станцій примикання Маріуполь Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16-17 травня 2018, перший аркуш позовної заяви №791 від 14.04.2021 із описом вкладання у цінний лист.
17.05.2021 від позивача на офіційну електронну поштову адресу суду отримано клопотання №978 від 14.05.2021 про долучення до матеріалів справи копії розрахунку суми належних залізниці платежів при затримці вагонів по ст.Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця» із довіреністю на представника. Скріплено кваліфікованим електронним цифровим підписом Ю.О. Сокирської.
07.06.2021 від представників позивача через канцелярію Господарського суду Донецької області надійшло клопотання №1101 від 01.06.2021, до якого додано розрахунок суми належних залізниці платежів при затримці вагонів по ст.Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця» та копії довіреностей на представників Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Відповідь на відзив від позивача не надходила.
ІІ. Процесуальній дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/736/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву №791 від 14.04.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/736/21; визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 26.05.2021; документи на підтвердження повноважень Баранова А.В. на здійснення розрахунку суми належних залізниці платежів при затриманні вагонів по ст.Маріуполь-Сортувальний РФ «Донецька залізниця» у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду; пояснити подання заяви №791/1 від 14.04.2021, уточнити причини звернення із останньою; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 19.05.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання;роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Клопотання №791/1 від 14.04.2021 та №978 від 14.05.2021 підписано представником Акціонерного товариства «Українська залізниця» Ю.О. Сокирською.
У підтвердження повноважень Сокриської Ю.О. до матеріалів справи надано копію довіреності Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.11.2020, яка посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., зареєстровано в реєстрі за №5803, зі строком дії до 21.05.2021 включно.
З тексту наданої довіреності вбачається, що провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи та представництва в судах юридичної служби регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Сокирську Юлію Олегівну уповноважено здійснювати наступні дії, пов`язані з діяльністю регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», зокрема, представляти інтереси довірителя у судах всіх інстанціях та юрисдикцій з усіма правами, що надані позивачу, у тому числі: підписувати та подавати будь-які заяви, підписувати позовні заяви, заявляти клопотання..., з урахуванням обмежень, встановлених Положенням про Філію.
При цьому, довіреність містить застереження про те, що правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правил двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6. та 5.7. Положення про Філію.
Клопотання №791/1 від 14.04.2021 та №978 від 14.05.2021 містять лише один підпис Сокирської Ю.О.
Підписання та/або подання заяви, клопотання, заперечення тощо є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.
За визначенням довіреності, яка надана у підтвердження повноважень особи, якою підписано клопотання №791/1 від 14.04.2021 та №978 від 14.05.2021, така дія буде мати юридичну силу (тобто у сенсі правомочності підписання та подання відзиву, відповіді на відзив, заяви, клопотання, заперечення тощо до суду) виключно у разі, коли вона вчинена з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положення про філію.
У відповідності до даного припису підписання щонайменше двома особами віднесено, у тому числі, і щодо документів, які можуть створювати та/або створюють юридичні наслідки для товариства.
Відтак, подання означених клопотань, а отже ініціювання розгляду порушених у них питань, що містять один підпис є таким, що вчинено особою за відсутності достатнього обсягу процесуальної правоздатності (тобто без наявності права самостійного підписання такого роду вихідних документів від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Українська залізниця» та регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»).
З огляду на таке, клопотання №791/1 від 14.04.2021 та №978 від 14.05.2021 підписані представником Акціонерного товариства «Українська залізниця» без дотримання правила двох підписів, залишено судом без розгляду, як і додані до них документи.
Відзив відповідача №09/112 від 29.04.2021 та документи, подані позивачем разом із клопотанням №1101 від 01.06.2021, судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.
Представлені сторонами документи долучено до матеріалів справи.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (залізниця) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (власник колії) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 17.07.2018, від 19.11.2019) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018).
Строк дії договору до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).
Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці:
- до колії насуву на непарну гірку власника колії через стрілку №4 залізниці;
- до колії розпуску на парну гірку залізниці через стрілку №18 залізниці;
- до колії №30 залізниці через стрілку №103 залізниці;
- до парної горловини парка прибуття залізниці через стрілку №2 залізниці.
Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.
Межею під`їзної колії по станції Маріуполь-Сортувальний є:
- по колії насуву на непарну гірку горочний світлофор Нг, який знаходиться у створі стику рамної рейки стрілки примикання №4;
- по колії розпуску на парну гірку горочний світлофор Чг, який встановлено на відстані 126 м. відносно рамної рейки стрілки примикання №18;
- по колії №30 парного сортувально відправочного парку ст.Маріуполь Сортувальний граничний стовпчик стрікли №103;
- по колії №31 непарного сортувально відправочного парку ст.Сартана-ІІ власника колії маневровий світлофор М2, який знаходиться в створі стика рамної рейки стрілки примикання №2.
У п.2 договору передбачено, що розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.
Пунктом 3 договору №1/28 визначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.
За визначенням п.4 договору подача вагонів на під`їзну колію і зарахування їх в користування власнику колії здійснюється після виконання передавальних операції з певними інтервалами.
Пунктом 5 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) визначено номери колій непарного парку приймання по станції Маріуполь Сортувальний на які подається вагони для під`їзної колії локомотивом залізниці.
У відповідності до п.6 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється:
- в маршрутах з доменним коксом окатишами залізорудними, порожніми хоперами під
навантаження в кількості, що прибули;
- в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь Сортувальний не більше 228
Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
Пунктами 7 та 8 договору передбачено інтервали повернення вагонів та порядок здійснення.
Як слідує з п.10 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 годин.
Згідно з п.14 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:
- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. «б»);
- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. «в»).
Збори і плати вносяться залізниці згідно з чинним законодавством.
У п.п.16.3, 16.4 договору передбачено, що зарахування вагонів в користування власнику колії і виключення їх із користування провадиться по пам`яткам про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників залізниці і власника колії.
Термін виконання передавальних операції з урахуванням визначення придатності вагонів для виконання подвійних операцій встановлюється 1,5 хвилини на вагон та обліковується з моменту вручення власнику колії паперових перевізних документів або надання електронних документів на прибулі вагони поїзду.
Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору).
Замовник, зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п.2.1.6, 2.1.7 договору).
Виходячи з п.п.2.3.3 договору замовнику присвоєно код вантажовідправника/вантажоодержувача - 3134 з відкриттям особового рахунку з наданням коду платника №8119897.
Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3 договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2, 2.3.5 договору).
Відповідно до п.3.1 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
Згідно з п.12.1 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 по 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.
За даними натурного листа потягу (ф.ДУ-1) 02.10.2020 о 20:29год. на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції формування (відправлення) Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №2317. У складі потягу знаходилось 57 вагонів.
Згідно пам`ятки №2997 місце подавання 57 вагонів потягу №3217 (04)4 02.10 20.29год., час передачі вагонів при подаванні 02.10.2020 о 22:26год.
Пам`ятку підписано представниками позивача та відповідача без зауважень.
Обставини, зафіксовані у пам`ятці, відповідачем не заперечуються.
03.10.2020 позивачем у присутності представників вантажоодержувача складено акт про затримку вагонів №1-128 (ф. ГУ-23а), у якому зазначено наступне: 02.10.2020 прибув поїзд №2317 о 20:29год. на 4-у колію парка прибуття. 57 вагонів віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 на 22:26год. 02.10.2020. Состав в кількості 57 вагонів прибраний з 4-ої колії парка прибуття ст.Маріуполь-Сортувальний 03.10.2020 о 16:15год. Залізницею зазначено, що вагони простоювали з вини вантажоодержувача.
Означений акт представником вантажоодержувача підписано із зауваженням такого змісту: «Провини одержувача у зазначених обставинах немає».
Згідно акта ф. ГУ-23а на 4-ій колії Маріуполь Сортувальний Донецької залізниці з вини вантажоотримувача ПрАТ ММК ім.Ілліча з 02год. 26хв. 03.10.2020 простоював поїзд №2317 в кількості 57 вагонів. 57 вагонів з 4-ої колії ст.Маріуполь - Сортувальний забирались локомотивом вантажовласником колії о 16год. 15хв. 03.10.2020; термін затримки склав: 57 вагонів з 02год. 26хв. 03.10.2020 по 16год. 15хв. 03.10.2020. За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування 13год. 49хв. (57 власних вагонів) 1396грн. 50коп., загальна сума 1396грн. 50коп. (279грн. 30коп. ПДВ).
Щодо наведених обставин позивачем у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний Примак О.А. та Ставрієнко Г.А. складено акт загальної форми (ф. ГУ-23) №6-546 від 22.10.2020.
Дійсність даного акта відповідачем не заперечується.
За час простою залізницею Приватному акціонерному товариству «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (код платника 8213334) нарахована плата за користування 57 власними вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №04119212р у розмірі 1396,50 грн. без ПДВ (1675,80 грн. з ПДВ).
Відповідач нараховану суму не визнав, про що зазначив у відомості плати за користування вагонами №04119212р із зауваженням, що сума 1396,50 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку. Причини відхилення не зазначено.
Претензією №М Дон Філія-2007/4978 від 16.12.2020 залізниця звернулась до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з вимогою сплатити кошти в сумі 1675,80грн., що є платою за користування 57 власними вагонами.
Згідно відповіді №94/36 від 14.01.2021 на претензію, вимогу про сплату коштів у сумі 1675,80грн. відповідачем відхилено з підстав, аналогічним викладеним у представленому суду відзиві.
Викладене стало підставою для звернення позивача до суду.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями ч.5 ст.307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.
Так, п.8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.
Статтею 119 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №165/3458 15.03.1999, п.п.3, 4, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).
Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.
Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №567/6855 08.07.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.
Отже, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження або інші операції - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
Таким чином, необхідно перевіряти дотримання залізницею порядку оформлення затримки вагонів, які мають статус вантажу на станціях призначення та на підходах до неї, а саме: наявність і правильність складання пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 та актів про затримку вагонів форми ГУ 23-а, наявність актів загальної форми ГУ-23 про час закінчення затримки.
Відповідно до п.1.1 Інструкції зі складання натурного листа потягу, затвердженої на тридцять четвертому засіданні Ради по залізничному транспорту 12.02.2003, натурний лист вантажного потягу форми ДУ-1 основний технологічний документ, що використовується для організації процесу обробки вагонопотоків на станціях залізниць. Він є першоджерелом для обліку наявності вагонів на залізничних станціях, переходу поїздів, вагонів і контейнерів з однієї залізниці або дирекції залізничних перевезень на інші, створення вагонної моделі, а також заповнення відповідних розділів маршруту машиніста про масу, склад і умовну довжину потягу. Натурний лист потягу призначений також для передачі інформації про прибуття та відправлення поїздів, про підхід поїздів і вантажів з метою оперативного планування поїзної і вантажної роботи на станціях і ділянках, для розшуку вагонів.
Відповідно до ст.42 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.
Статтею 71 вказаного Статуту унормовано, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором; подача і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Статтею 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Відповідно до ст.62 Статуту залізниць України, положення якої кореспондується з п.1.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №864/5085 24.11.2000, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не встановлено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.
Розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг (п.2.1 Правил).
Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки) (п.2.2 Правил).
Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору), згідно з яким залізниця відкриває рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника(п.2.3 Правил)
Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку, у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевідних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника (п.2.4 Правил).
Відповідно до абз.3 п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №864/5085 24.11.200, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
За час простою залізницею Приватному акціонерному товариству «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (код платника 8213334) нарахована плата за користування 57 власними вагонами у розмірі 1396,50 грн. без ПДВ (1675,80 грн. з ПДВ).
Матеріали справи містять пам`ятку №2997 про подавання вагонів, акт загальної форми №6-546 від 22.10.2020 (ф. ГУ-23) та акт про затримку вагонів №1-128 від 03.10.2020 (ф. ГУ-23а).
Заперечень щодо правильності їх складання відповідачем не висловлено.
Доказів, що спростовують дійсність перелічених документів суду не представлено, з матеріалів справи не слідує.
Беручи до уваги ідентифікуючі ознаки спірного перевезення з пред`явлених суду документів, вбачається допущення описки у пам`ятці №2997 про подавання вагонів в частині вказання номеру потягу як №3217, коли дійсним є №2317.
Як убачається з представлених документів, спірні вагони, щодо яких нараховано заявлену до стягнення плату, передані на відповідальність вантажовласника згідно пам`ятки про подавання вагонів №2997 (57 вагонів).
Доказів неповідомлення відповідача про прибуття вантажу або повідомлення пізніше ніж час, зазначений у вказаній пам`ятці матеріали справи не містять.
Як встановлено, передача 57 вагонів потягу №2317 на відповідальність відповідача відбулась 02.10.2020 о 22:26год. без зауважень останнього щодо технічного стану вагонів.
Отже, вагони у вказаній кількості зараховані у користування відповідача відповідно до умов укладеного між сторонами договору №1/28 від 28.02.2017 та Правил.
З даного підтверджується факт використання вагонів відповідачем.
За визначенням п.12 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, та п.п.14, 16 договору №1/28 від 28.02.2017 часом за який нараховується залізницею плата за користування вагонами є час затримки вагонів з вини вантажовласника (відповідача) та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні останнього.
Згідно з п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
Тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, а саме 57 вагонів не пізніше 03.10.2020 о 02:26год.
Беручи до уваги дані, зафіксовані в акті загальної форми №6-546 від 22.10.2020 та акті про затримку №1-128 від 03.10.2020, увесь состав потягу у загальній кількості 57 вагонів прибраний з 4-ї колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний о 16:15год. 03.10.2020.
Загальний час простою 57 власних вагонів склав 13год. 49хв.
Таким чином, обставини вказують, що відповідачем не виконано п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 в частині своєчасного звільнення колій станції призначення Маріуполь-Сортувальний у кількості 57 вагонів потягу №2317, наслідком чого є виникнення факту затримки.
Відповідач даний факт затримки вагонів не заперечує. При цьому, наполягає на відсутності вини, вказуючи, що несвоєчасне звільнення колій станції призначення сталося з причин, що залежать від позивача, і в цій частині звертає увагу на ст.121 Статуту залізниць України та редакцію підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами і контейнерами.
Слід зазначити, згідно ст.121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.
Приписами п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №13 від 25.02.1999 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку №540 від 12.09.2005) встановлені випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником (підпункт «б»).
Відповідно до повідомлення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 07.03.2006, враховуючи підстави, визначені у повідомленні, та виходячи зі змісту повноважень Комітету, регламентованих ч.5 ст.28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», дія окремих пунктів змін, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №540 від 12.09.2005 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України», а саме, зокрема до підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, зупиняється з 28 лютого 2006 року.
Редакція підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами до приведених змін визначала, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів і контейнерів у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.
Аналізуючи ст.121 Статуту залізниць України та підпункт «б» п.16 зазначених Правил, підставою за якої вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами є перевищення узгодженої сторонами правовідносин максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів, яке винило внаслідок дій залізниці.
Задля застосування цих положень між сторонами первинно повинно бути узгоджено обмеження максимальної переробної спроможності, по-друге встановлено таке перевищення діями залізниці.
У п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) між сторонами узгоджено кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії, зокрема в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів).
Проте, укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача, тобто таке не узгоджено.
Акт обстеження умов роботи на під`їзній колії ПРАТ «ММК ім.Ілліча» і станції примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» в частині визначення середньодобової кількості вагонів, яка подається на під`їзну колію (п.9 акту), не можна розцінювати, як визначення максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача за договором між залізницею і вантажовласником, оскільки не є таким по своїй суті.
З пам`ятки №2997 про подавання вагонів слідує передача вантажоодержувачу вагонів у кількості 57. Заперечень відповідача щодо кількості вагонів, які здані, така не містить, як і будь-яких зауважень щодо наявності перешкод для своєчасного звільнення колій у зв`язку з передачею вагонів в означеній кількості.
Отже, 57 вагонів прийняті вантажоодержувачем у кількості та в межах, визначених між сторонами у п.6 договору №1/28 від 28.02.2017, без зауважень щодо такого.
Відповідачем не доведено неспроможність забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій з причин, що залежали від залізниці.
З огляду на таке, твердження відповідача у цій частині судом відхиляються, як неспроможні.
Відтак, підстав для застосування ст.121 Статуту залізниць України та підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, судом не встановлено.
Суд також відхиляє доводи відповідача щодо необхідності у додатковому часі для оформлення належної документації для підтвердження факту прибуття вантажу у зв`язку з тим, що 6 вагонів прибули за досильними накладним СМГС.
За приписами п.35 Правил видачі вантажів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №862/5083 24.11.2000 частина вантажу, яка прибула з досильним документом, видається на підставі основної накладної та комерційного акта, при цьому комерційний акт у одержувача забирається. Про видачу вантажу одержувачу станцією зазначається в основній накладній, досильному перевізному документі та комерційному акті. Остаточний розрахунок провізних платежів та зборів проводиться за основною накладною. Збори та платежі, що виникли з причин, не залежних від залізниці, під час перевезення вантажу за досильним перевізним документом та не зазначені в основній накладній, вказуються в досильному перевізному документі та стягуються з одержувача на станції призначення з наданням йому копій досильного перевізного документа та акта загальної форми, що засвідчує ці обставини.
Позивачем пам`яткою №2997 про подавання вагонів підтверджено подавання 57 вагонів 02.10.2020 о 20:29год. зі складу яких, як зазначає сам відповідач, 6 прибули за досильними накладними. В акті загальної форми №6-546 від 22.10.2020 засвідчено обставини затримки цих 57 вагонів без будь-яких посилань з боку відповідача щодо вагонів, які прибули за досильними накладними та на потребу у додатковому часі.
Як зазначалось, спірні вагони повинні бути забрані власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
Відповідачем не доведено, що погодженого сторонами часу не вистачило для оформлення документації пов`язаної з прибуттям 6 вагонів за досильними накладними СМГС. Крім того, до суду не надано доказів повідомлення відповідачем позивача про наявність об`єктивних підстав, які зумовлювали б надання відповідачу додаткового часу для оформлення відповідної документації у зв`язку з прибуттям вагонів за досильними накладними.
Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності права залізниці нараховувати плату за користування 57 власними вагонам в період знаходження вантажу (поїзд №2317) на коліях загального користування, який знаходиться у безоплатному зберіганні, з посиланням на ст.46 Статуту залізниць України.
Положення Статуту залізниць України та Правила користування вагонами і контейнерами (ст.119 Статуту залізниць України, п.п.3, 4, 6, 8-10, 12 Правил) пов`язують визначення періоду нарахування плати за користування вагонами з моментом їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.
Отже, врахування часу безоплатного зберігання вантажу, визначеного ст.46 Статуту залізниць України, не застосовується при визначенні правомірності періоду нарахування плати за користування вагонами.
Поряд з цим, п.15 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків
З чого можна дійти висновку, підстави нарахування плати за користування вагонами, що належать підприємствам чи орендовані ними, у розглядуваному випадку, знаходяться в залежності від наявності факту перебування вагонів на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення і їх затримці з причин, що залежать від вантажовласника.
Як визнається сторонами, спірні вагони належать відповідачу, судом встановлено їх знаходження на станції призначення Маріуполь-Сортувальний, факт передачі вантажовласникові та затримки вагонів на вказаних коліях, з причин, що залежали від вантажовласника.
Відтак, вбачаються наявними підстави для нарахування та внесення плати в розмірі 50 відсотків за користування власними вагонами у кількості 57.
V. Висновки суду:
Перевіривши визначені позивачем вихідні дані, судом встановлено, що залізницею в акті загальної форми №6-546 від 22.10.2020 правильно визначений загальний час простою, із врахуванням п.6 договору, за яким вагони, що здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
Нарахування плати за користування вагонами здійснено на підставі пам`ятки про подавання вагонів №2997 та з урахуванням 4-х годин, необхідних для вивезення прийнятого відповідачем вантажу з передавальної колії власним локомотивом.
Згідно таблиці №1 розділу 5 Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, при нарахуванні плати за користування вагонами за час затримки протягом 13год. 49хв. на коліях залізниці 57 власних вагонів враховується загальна сума ставки за 14год. 16,2грн.
Розрахунок плати за 57 власних вагонів складає:
1)14 годин = 16,2грн. (ставка ТК №1) - 50% =8,1грн. х 3,023 (коеф.) = 24,4863грн.;
2)24,4863грн. х 57 власних вагонів = 1395,72грн. + 20% ПДВ (279,14грн.) = 1674,86грн.
Отже, загальний розмір плати за користування 57 власними вагонами становить 1674,86грн. з податком на додану вартість.
Дослідив здійснений розрахунок позивача убачається допущення арифметичної помилки при вирахуванні сум за формулами.
Як зазначалось, за розрахунком суду сума плати за користування 57 власними вагонами становить 1674,86грн., в той час як позивачем заявлено до стягнення більшу суму, а саме 1675,80 грн.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення плати за користування вагонами є підтвердженими частково у розмірі 1674,86грн.
Щодо посилання відповідача на пропущення строку позовної давності, встановленої для пред`явлення позовів, що випливають з договорів перевезення, суд зазначає наступне.
Позовна давність за визначенням ст.256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у ч.1 ст.1 Цивільного Кодексу України, та господарських відносинах (ст.3 Господарського кодексу України). Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у ст.ст.257, 258 Цивільного кодексу України.
Частиною 2 ст.9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема Господарський кодекс України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб`єктів господарювання є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України. Це стосується і положень про позовну давність.
У відповідності до ч.5 ст.315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.
Згідно з ст.261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.
Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
Вказані положення пов`язують шестимісячний строк для пред`явлення перевізником позову з днем настання події, що є підставою для подання позову.
Як зазначалось вище, порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №165/3458 15.03.1999, п.п.3, 4, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Зі змісту ч.5 ст.315 Господарського Кодексу України та ст.137 Статуту залізниць України слідує, що позови залізниць до вантажоодержувачів можуть бути подані протягом 6 місяців, перебіг строку яких у спірному випадку обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
З огляду на викладене вище та встановлені судом обставини, подією, яка стала підставою для подання розглядуваного позову, є затримка вагонів з вини відповідача, про що складено акт про затримку вагонів №1-128 від 03.10.2020 (ф.ГУ-23а) та акт загальної форми №6-546 від 22.10.2020 (ф.ГУ-23).
Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.
Вказана норма прямо визначає підставу для матеріальної відповідальності у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача.
Затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої, як єдиної події, й розпочинається перебіг позовної давності.
При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (ф.ГУ-23), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. У розглядуваному випадку з 02год. 26хв. 03.10.2020 по 16год. 15хв. 03.10.2020, що посвідчено актом загальної форми №6-546 від 22.10.2020 (ф.ГУ-23). Саме на підставі цієї події позивач мав нараховувати відповідачу (вантажоодержувачу) плату за користування вагонами.
Таким чином, перебіг строку позовної давності, у урахуванням ст.253 Цивільного кодексу України, починається з наступного дня після дати складання акта загальної форми №6-546 від 22.10.2020, як документа, що засвідчує подію та є підставою для матеріальної відповідальності вантажоодержувача у разі затримки вагонів з його вини.
З огляду на таке, вказання відповідача на акт про затримку вагонів №1/128 від 03.10.2020, як документ, що фіксує подію, з дати складання якого розпочинається відрахування строку виникнення права позивача отримати та обов`язок відповідача сплатити спірний платіж та, як наслідок, для пред`явлення позову Акціонерним товариством «Українська залізниця», судом відхилено.
Акт загальної форми №6-546 складено позивачем 22.10.2020, а отже шестимісячний строк для пред`явлення даного позову спливає 23.04.2021.
Відтак, строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, у розглядуваному випадку, є перебіг часу по 23.04.2021. Фактично таке право реалізовано, беручи до уваги відомості, які містить поштовий конверт у якому надійшов позов до суду - 20.04.2021.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо вимог до відповідача, а відтак останній не застосовується.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення плати за користування вагонами підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1674,86грн.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та відносяться на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, 236-238, 240-241, 247, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення плати за користування вагонами в сумі 1 675,80грн. задовольнити частково.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
6.Повний текст рішення складено 25.06.2021.

Суддя О.В. Кротінова