СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа № 917/1697/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників учасників справи:

позивача Лисанець А.Ф.

відповідача Шишлов О.М.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Полімпекс, м. Полтава (вх.№1198 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20, повний текст якого складено та підписано 29.03.2021 суддею О.С.Мацко у приміщенні господарського суду Полтавської області

за позовом Полтавської міської ради, 36000, м. Полтава,

до приватного акціонерного товариства Полімпекс, м. Полтава,

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення речового права на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Полтавська міська рада звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом про визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського МУЮ Полтавської області Даньшіної А.В. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3470929 від 26.06.2013р. щодо внесення змін до запису про нерухоме майно за номером 1 до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнання недійсним свідоцтва про права власності, серія та номер:5393981, виданого 26.06.2013р. Реєстраційною службою Полтавського МУЮ Полтавської області, державний реєстратор Даньшіна А.В.; припинення речового права відповідача на майно (торгові павільйони, палатки-навіси, хвіртка, ворота, огорожа), відомості щодо яких були внесені до запису про нерухоме майно за номером 1 до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Даньшіна А.В.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20 (з урахуванням ухвали від 30.03.2021 про виправлення описки) позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013 р. щодо внесення змін до запису про нерухоме майно за номером 1 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.06.2013, видавник: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, державний реєстратор Даньшіна А. В.

Припинено речове право приватного акціонерного товариства Полімпекс () на:

- торгові павільйони (переносні) №3-1158

- палатки-навіси (переносні) № 1159-1440

- хвіртка № 1, 1443, 1448;

- ворота № 2, 1444, 1446. 1450, 1451, 1452, 1453, 1454, 1456;

- огорожа №1442, 1445, 1447,1449, 1455

відомості щодо яких були внесені до запису про нерухоме майно за номером 1 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства Полімпекс (36010, м. Полтава, вул. Овочева, 4, ) на користь Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36, ) 6306,00 грн. судового збору.

Приватне акціонерне товариство Полімпекс, із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20, ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позову Полтавської міської ради до приватного акціонерного товариства Полімпекс про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення речового права на майно. Прийняти рішення щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у суді першої інстанції, судові витрати, понесені відповідачем, покласти на позивача. Прийняти в якості доказів по справі №917/1697/20 Акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення від 01.12.1998. Прийняти в якості доказів по справі №917/1697/20 розпорядження Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 14.01.1999 №25-р Про затвердження Акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію 1 черги речового ринку СП Полімпекс по вул. Новобазарна, 7.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Як зазначає апелянт, даний спір носить публічно-правовий характер, оскільки предмет і підстава позову жодним чином не пов"язані з майновими правами Полтавської міської ради на торгові павільйони, палати-навіси, хвіртки, ворота, огорожі, право власності на які були зареєстровані за відповідачем; свідоцтво на нерухоме майно від 26.06.2013р. , яке оспорюється позивачем, видавалося внаслідок приведення статутних документів у відповідність до нової редакції Закону України «Про акціонерні товариства» та зміною назви товариства; державний реєстратор при вчиненні оспорюваних дій та видачі свідоцтва про право власності діяв у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв.Постановою КМУ від 22.06.2011р. №703 (в редакціях, чинних на момент вчинення оспорюваних дій) та не мав підстав для відмови у вчиненні реєстраційних дій. На підтвердження правомірності дій державного реєстратора відповідач посилається на висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №271 від 03.06.2016р., що проводилася Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім..Засл.проф. М.С.Бокаріуса, яка була проведена в межах справи №816/4596/13а. За твердженнями відповідача, згідно з даним висновком, перелік та склад будівель, які розташовані по вул.Новий базар,9 у м.Полтава є комплексом, який виконує функцію торгівельного ринку (базару) та відповідно до ст.66 ГК України маються ознаки цілісного майнового комплексу. Висновок про те, що у власності ПрАТ «Полімпекс» перебуває саме цілісний майновий комплекс (ринковий комплекс) за адресою: м.Полтава, вул..Новий базар,9, міститься також у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2017р. по справі №917/556/17, залишеній без змін постановою Верховного Суду України від 29.03.2018р. Даний факт відповідач вважає преюдиційним. Також відповідач посилається на висновок про класифікацію об"єкту нерухомого майна від 26.12.2017р., складений експертом Малим О.В.; позивачем не доведено факту порушення його прав та інтересів оспорюваними діями державного реєстратора, оскільки право власності ПАТ «Полімпекс» позивачем не оспорюється, а будь-яких реєстраційних дій, пов"язаних із реєстрацією права власності на земельну ділянку, власником якої є позивач, державним реєстратором е вчинялося; об`єкти, відомості про які були включені до Реєстру 26.06.2016р., є приналежностями головної речі- нежитлових будівель (речовий ринок) за адресою: м.Полтава, вул.Новий базар,9.

Так, апелянта зазначає, що враховуючи, на його думку, відсутність підстав для визнання недійсним рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського МУЮ Полтавської області Даньшиної А.В. про внесення змін до запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3470929 від 26.06.2013, відповідно не підлягають задоволенню і похідні вимоги Полтавської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення речового права.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 у справі № 917/1697/20, зокрема, відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 18.05.2021.

17.05.2021 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

18.05.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. 5620) про приєднання до матеріалів справи у якості доказів заяв свідків.

18.05.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника СК Народна кооперація Полтавщини надійшло клопотання (вх. 5621), в якому він просив, зокрема, допустити СК Народна кооперація Полтавщини до участі у розгляді апеляційної скарги на стороні позивача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 у справі № 917/1697/20, зокрема, оголошено перерву у розгляді справи до 03.06.2021 до 10:00 год.

01.06.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли пояснення (вх. 6332) по справі.

02.06.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли заперечення (вх. 6376) щодо заяви споживчого кооперативу Народна кооперація Полтавщини, в якій просив відмовити у задоволенні заяви зазначеної заяви СК Народна кооперація Полтавщини.

02.06.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли заперечення (вх. 6377) щодо клопотання про приєднання до матеріалів справи у якості доказів заяв свідка, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи у якості доказів заяв свідків.

02.06.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх. 6378) про долучення документів до матеріалів справи, а саме витягу із робочого проекту Речовий ринок СП Полімпекс.

03.06.2021 на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду від представника СК "Народна кооперація Полтавщини" надійшла заява (вх 6404ел2480) по справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у даній справі, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання СК Народна кооперація Полтавщини про його участь в апеляційному провадженні з приєднанням споживчого кооперативу Народна кооперація Полтавщини на стороні позивача, в якому останній просив допустити його до участі у розгляді апеляційної скарги на стороні позивача. Також, зазначеною ухвалою оголошено про перерву у судовому засіданні до 22.06.2021.

22.06.2021 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. Зазначені документи були колегією суддів долучені до матеріалів справи.

22.06.2021 від представника позивача надійшло клопотання про безпосереднє дослідження доказів.

В судове засідання 22.06.2021 з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.1994 рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №319 СП Полімпекс передано тимчасово в користування територію по вул. Новий базар,3,5,9, Фрунзе,30 площею 1,0 га в оренду терміном на 5 років для організації речового ринку.

СП Полімпекс виконувало роботи по будівництву та облаштуванню території речового ринку з подальшою зміною та добудовою інфраструктури (1994- 2006 роки). 14.03.2006р. на підставі свідоцтва про право власності від 30.12.2001р. та договору купівлі-продажу №7551 від 24.12.2001р. Виконавчим комітетом Октябрської районної ради у м. Полтаві було прийнято рішення Про оформлення права власності №106, на підставі якого оформлено за ЗАТ Спільне українсько-німецьке підприємство Полімпекс право приватної власності на нежитлові будівлі: магазин літ.А-1 площею 151,1 м.2, вбиральню Б1 площ.53,1 м.2, адміністративний будинок, камеру схову літ.В2 площ.530,2 м.2 та допоміжні споруди (ворота №1, огорожа №2) (арк. справи 47). У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно , виданого КП Полтавське БТІ Інвентаризатор 24.03.2006р., згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.03.2006р. серія НОМЕР_2 (арк. справи 48) було здійснено державну реєстрацію речових прав ЗАТ Спільне Українсько-німецьке підприємство Полімпекс на окремо визначені нежитлові будівлі, розташовані по вул. Новий базар,9 у м. Полтаві: магазин А-1, 151,1 кв.м., вбиральня Б-1, 53,1 кв.м., адміністративний будинок, камера схову, В-2,530,2 кв.м, про що в книзі №6 зроблено запис №712.

Вказані рішення Виконавчого комітету Октябрської районної ради від 14.03.2006р. №106 та інші рішення, які були підставою для видачі ЗАТ СП Полімпекс свідоцтва ЯЯЯ №726571 від 21.03.2006р. були оскаржені Полтавською міською радою до суду, проте залишилися чинними (справи №1622/2а-10298/11, 2а-1670/2576/12).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.05.2011р. у справі №18/790/11, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського сусу від 21.06.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2011р. у справі №18/790/11 договір оренди землі від 23.07.2008р. щодо земельної ділянки пл.2, 0428 га по вул. Новий Базар,9 у м. Полтава визнано недійсним. Будь-яких інших договорів стосовно цієї земельної ділянки між сторонами не вчинялося, рішень щодо наділення відповідача правом на забудову вказаної ділянки, позивачем не приймалося.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

21.07.2010 у зв`язку зі зміною найменування акціонерного товариства державним реєстратором було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ Полімпекс.

05.06.2013 ПАТ "Полімекс" через уповноважену особу Головка В.А. - до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на будівлі, розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Новий Базар, буд. 9. До заяви додано наступні документи: копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від б/н 21.03.2006; копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 21.07.2010; витяг з протоколу №1 чергових загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Спільне україно-німецьке підприємство "Полімекс" від 23.06.2010; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2013 серія АБ №378918; копія статуту ПАТ "Полімпекс"; копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1

20.06.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Черненком Д.В. прийнято рішення провести державну реєстрацію права власності - форма власності: приватна, розмір частки: 1 на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Новий Базар, буд.9, за суб`єктом: ПАТ "Полімпекс", 0, відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. Видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 5186517, згідно якого за ПАТ "Полімпекс" зареєстроване право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі, адреса об`єкта: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Новий Базар, буд. 9. Складовими частинами даного об`єкта є: магазин, А-1, 151,1кв.м; вбиральня, Б-1, 53,1кв.м; адміністративний будинок, камера схову, В-2, 530,2кв.м; ворота, №1; огорожа, №2 (арк. справи 74, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арк. справи 75).

26.06.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіною А.В. прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3470929, яким внесено зміни до запису про нерухоме майно за номером розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Проведено реєстрацію як на складову частину об`єкту нерухомого майна "нежитлові будівлі" по вул. Новий Базар, 9 у м. Полтава на хвіртки №1, 1443, 1448, ворота №2, 1444, 1446, 1450, 1451, 1452, 1453, 1454, 1456, огорожа №1442, 1445, 1447, 1449, 1455; торгові павільйони (переносні) №3-1158, палатки-навіси (переносні) №1159-1440.

26.06.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіною А.В. видано свідоцтво на нерухоме майно індексний номер; 5393981, об`єкт: нежитлові будівлі, розташовані в м. Полтава, вул. Новий Базар, буд. 9 (а.с.31, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с.31А).

Позивач наполягав на тому, що внаслідок цих дій державного реєстратора за відповідачем було зареєстровано вперше право власності на об`єкти, які з огляду на чинне на час вчинення дій законодавство, вважалися новозбудованими, в обхід законодавчих норм та без подання необхідних у таких випадках документів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Земельна ділянка пл.2,0428 га по вул. Новий Базар,9 у м. Полтава, кадастровий номер :15:008:0028 належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Полтави (вказана обставина перевірена судом з використанням Кадастрової карти України:

https://map.land.gov.ua/?cc=3845653.71814479,6374319.0998868&z=16&l=kadastr&bl=ortho10k_all).

Згідно ч.1 ст. 375 Цивільного кодексу України виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам,

Відповідно до ч.ч. 1- 3 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Закон №1952, тут та далі - у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення та запису) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до частини 2 ст.3 Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частинами 1, 2 ст.5 вказаного Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. у справі №915/161/20, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію..." не призводить. Державна реєстрація права власності є тільки одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення для підстав виникнення права власності не має.

Системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень ст.376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Згідно ст.26 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в редакції на момент виникнення правовідносин), забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

На час вчинення оспорюваної реєстраційної дії діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 22.06.2011 №703, який визначав процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п.п.12,13 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

П.26 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Перелік документів, які підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, наведений у п.27 Порядку.

Для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об`єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об`єкт (п.29 Порядку).

Згідно п.46 Порядку, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав:

документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення);

витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер);

документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

У разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Колегією суддів також встановлено, що на час вчинення оспорюваної реєстраційної дії був чинним Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зі змінами), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за № 1429/20167. Наказ був виданий відповідно до п. 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, який прямо передбачав, що саме Міністерство юстиції встановлює порядок внесення змін до записів ДРРП.

Згідно даного Порядку, документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно п.2.5 Порядку, для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв`язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права, інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав (п.2.9-2.11 Порядку).

Державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами або документи подані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, зміни внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі наступних документів (подані відповідно до картки прийому заяви №3439508, арк. справи 54): копія технічного паспорта б/н виданий 27.04.2011 ПП ПБТІ Інвентаризатор, свідоцтво про право власності на нерухоме майно 5186517 від 20.06.2013 та Витяг з Державного реєстру прав 5188240 від 21.06.2013, видані Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції, витяг з протоколу, серія та номер 1, виданий 23.06.2010р., видавник ЗАТ Полімпекс, копія довідки Головного управління статистики у Полтавській області 606580 від 13.06.2012р., документи у підтвердження особи заявника та квитанції.

Жодних інших документів для проведення реєстраційної дії 26.06.2013 заявником не надавалося (інше відповідачем не доведено), що спростовує твердження відповідача про подання ним усіх необхідних документів державному реєстратору та підтверджує посилання позивача на те, що реєстраційна дія була проведена за відсутності документів, подання яких передбачено діючим на той час Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 22.06.2011р. №703 (пункти 28, 29,31, 46 Порядку) з видачею нового Свідоцтва про права власності, що не було передбачено чинним на час вчинення дії законодавством (ст.18 Закону).

Колегією суддів, як і судом першої інстанції, відхилено доводи відповідача про те, що оспорюване рішення стосувалося змін до існуючих записів про вже зареєстровані речові права та жодним чином не мало наслідком створення нових записів, враховуючи те, які саме зміни були внесені. Також колегія суддів як і суд першої інстанції критично ставиться до пояснень відповідача стосовно того, що необхідність у внесенні змін до Реєстру виникла через те, що відповідач змінив свою назву (арк.6 відзиву на позов, арк. справи 96).

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що загальними зборами акціонерів ЗАТ Спільне Українсько-Німецьке підприємство Полімпекс від 23.06.2010 вирішено змінити найменування товариства на Приватне акціонерне товариство Полімпекс (ПрАТ Полімпекс), внести зміни до статуту, затвердити його в новій редакції. У зв"язку зі зміною найменування товариства державним реєстратором 21.07.2010р. видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Проте, з матеріалів справи також вбачається, що прийняттю оспорюваного рішення про внесення змін до Реєстру передувало прийняття 20.06.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Черненком Д.В. рішення про державну реєстрацію права власності - форма власності: приватна, розмір частки: 1 на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Новий Базар, буд.9, за суб`єктом: ПрАТ "Полімпекс", відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, тощо (арк. справи 74-75). Натомість, у заяві про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. справи 63), яка подавалася через 6 днів після вчинення вищезазначеної реєстраційної дії державним реєстратором Черненком Д.В., вказаний опис змін: внесення змін в опис об`єкта, що спростовує твердження відповідача про внесення змін у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи. Також, як вбачається з письмових пояснень від 17.03.2021 відповідач надавав зовсім інше пояснення тому, що стало підставою для ініціювання внесення змін до Реєстру та видачі нового Свідоцтва про право власності (тобто, позиція відповідача у цьому питанні є суперечливою), проте неспростовним залишається факт, що для внесення змін до Реєстру відповідачем було подано тільки технічний паспорт станом на 27.04.2011р., який не є правовстановлюючим документом.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на Висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №271 від 03.06.2016р., яка проводилася Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, згідно з яким перелік та склад будівель, які розташовані по вул. Новий Базар,9 у м. Полтаві є комплексом, який виконує функцію торгівельного ринку (базару) та відповідно до ст.66 ГК України маються ознаки цілісного майнового комплексу. Такий висновок міститься і у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі № 917/556/17, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2018р. по справі №917/556/17. Стосовно судових рішень у справі №917/556/17, колегією суддів як і судом першої інстанції їх проаналізовано та встановлено, що висновок про перебування у власності відповідача цілісного майнового комплексу зроблено в т.ч. й з посиланням на оспорюване рішення державного реєстратора Даньшиної А.В. від 26.06.2013р. та свідоцтво про право власності від 26.06.2013р., які на момент розгляду справи №917/556/17 не були оспорені, тож колегія суддів виходить з презумпції їх правомірності.

При цьому колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи у суді першої інстанції не було подано вказаного висновку експертизи (ні копії, ні витягу з нього), що позбавляє колегію суддів можливості дослідити його та надати йому оцінку. Проте колегією суддів встановлено, що у 2013 році ні рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Черненком Д.В. від 20.06.2013р., ні оспорюваним рішенням від 26.06.2013 - не приймалося рішення про реєстрацію за відповідачем права власності на цілісний майновий комплекс. Натомість в подальшому, рішенням державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції" Чухліба Григорія Олександровича номер 38984265 від 27.12.2017 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1, спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до опису об`єкта нерухомого майна з "нежитлові будинки (ринковий комплекс)" на цілісний майновий комплекс "Речовий ринок" (на даний час це рішення також оскаржується у судовому порядку). З цих міркувань колегія суддів як і суд першої інстанції відхиляє посилання відповідача на ст.4 Закону №1952, згідно якої право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані (оскільки у 2013р. право власності на єдиний майновий комплекс за відповідачем не реєструвалося).

Посилання відповідача на висновок про класифікацію об`єкту нерухомого майна саме як цілісного майнового комплексу від 26.12.2017, що складений експертом Малим О.В. (арк..справи 154), колегія суддів також відхиляє, оскільки даний висновок не є доказом у розумінні ст.ст.73,98 ГПК України.

Оцінюючи подану відповідачем довідку ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор від 10.09.2013, колегія суддів погоджується з позивачем у тому, що проведення інвентаризації майна з видачею довідки через майже 3 місяці після його реєстрації за собою жодним чином не свідчить про законність його реєстрації.

Також, відповідач у обґрунтування своєї позиції звертав увагу на обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №917/498/15, в межах якої вирішувалося питання, зокрема, про визнання за ПрАТ "Полімпекс" права користування земельною ділянкою площею 20 428 кв.м. за адресою: вул. Н.Базар, 9, м. Полтава, кадастровий номер земельної ділянки: 15:008:0028, в межах яких вона перебувала до незаконного поділу. Колегією суддів проаналізовано судові рішення у даній справі, зокрема, постанову Вищого господарського суду України від 21.12.2016, в основу якої покладено та підкреслено те, що …на дату ухвалення рішення (у справі 917/498/15) Свідоцтво про право власності серії та номер: НОМЕР_3 , видане 20.06.2013 та Свідоцтво про право власності серії та номер: НОМЕР_1 , видане 26.06.2013 є чинними та такими, що підтверджують право власності ПрАТ "Полімпекс" на нежитлові будівлі (ринковий комплекс), які в сукупності займають всю територію земельної ділянки, кадастровий номер 15:008:0028, площею 20 428 кв.м., за адресою: м. Полтава, вул. Новий Базар, 9. Відтак, враховуючи наявність на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, які виконують функції торгівельного ринку (базару), мають ознаки цілісного майнового комплексу та перебувають у власності позивача на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013 року номер 5186517 та від 26.06.2013 року номер 5393981, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на отримання земельної ділянки площею 20 428 кв. м. за адресою: Полтавська область, вул. Новий Базар, 9, кадастровий номер 15:008:0028 у користування у спосіб, передбачений чинним законодавством, в межах, в яких вона перебувала до її поділу, шляхом укладення з Полтавською міською радою договору оренди вищезазначеної земельної ділянки. Водночас, оскільки на дату розгляду справи судом чинного договору оренди на вищезазначену земельну ділянку між позивачем та Полтавською міською радою не існувало, вимога про визнання права користування правомірно залишена судом апеляційної інстанції без задоволення як така, що заявлена передчасно. До цієї ж постанови звертався Вищий господарський суд України і при розгляді справи №917/556/17, проте в жодній з цих справ не досліджувалося рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшиної А.В. від 26.06.2016 та Свідоцтво про право власності від 26.06.2013, не встановлювалися обставини прийняття оспорюваного рішення, видачі свідоцтва та набуття відповідачем права власності на спірні об`єкти. Натомість, судами констатувалася їх наявність та правомірність та виходячи з цього - робилися подальші висновки, адже відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) вважаються правильними, доки не доведено протилежне.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідач довільно, на свій розсуд тлумачить дані судові рішення як такі, що легітимізують оспорювану в межах даної справи реєстраційну дію та видане свідоцтво про право власності. До того ж, згідно з останніми правовими позиціями Верховного Суду, забудова на земельній ділянці не є підставою для узгодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (див. постанову КАС ВС від 20.01.2021р.у справі №200/20946/17).

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимоги про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013.

Щодо тверджень відповідача про те, що даний спір є публічно-правовим, колегія суддів зазначає, що дані твердження є необґрунтованими, оскільки позивач звертався до адміністративного суду з позовом справі №816/4596/13-а, в якому ставилося питання, серед іншого, про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним свідоцтва про право власності, які є предметом даного спору; за висновком Верховного Суду у справі №816/4596/13-а (та ряді інших подібних справ) ці вимоги підлягають розгляду саме у порядку господарського судочинства, а відповідачем у даному спорі є особа, за якою відбулася спірна реєстрація.

Відповідач наполягає на тому, що спірні об`єкти зареєстровані за ним як приналежності до головної речі, а не окремі, індивідуально визначені об`єкти нерухомого майна та посилається на ст.186 ЦК України, згідно якої річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі та пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Вказане, однак, не спростовує вищевикладених доводів позивача стосовно незаконності проведення реєстраційної дії з видачею свідоцтва про право власності.

Так, відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною другою статті 181 Цивільного кодексу України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей або не мати такого приміщення.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 №507, міститься визначення терміну "будівля", їх перелік та класифікація, однак тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення.

Такі об`єкти не підлягають державній реєстрації, а проведена державна реєстрація має бути скасована, при цьому не має вирішального значення, якщо ці об`єкти зареєстровані як приналежності чи частини складної речі (як на цьому наполягає відповідач).

На підставі вищенаведеного, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позивача щодо незаконності оспорюваної реєстраційної дії 26.06.2013. Свідоцтво про право власності саме по собі не породжує виникнення відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. За обставин, встановлених колегією суддів, визнання недійсним і свідоцтва про право власності на майно має на меті захист прав позивача на земельну ділянку, на якій це майно розміщене з порушенням положень закону (п.7.15 постанови ВС КГС у справі № 915/1844/18 від 21.01.2020р.).

З огляду на задоволення вимоги про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013, задоволенню підлягають і вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення речового права Приватного акціонерного товариства Полімпекс, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги про припинення речового права приватного акціонерного товариства Полімпекс, виходячи з наступного.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, посилаючись на загальні положення про захист права та розповсюджену у судовій практиці класифікацію способів захисту як «належні» та «неналежні», визнав вимогу про припинення права власності «належною» та задовольнив із посиланням на 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020).

Колегія суддів не може погодитись із таким «приблизним» застосуванням законів про власність, вважає його повністю помилковим і зазначає таке.

Відповідно до положень пункту 7 частини першої статті 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Таким чином, припинення права власності, тобто позбавлення суб`єкта одного з базових прав, має відбуватися виключно на підставах і в порядку, встановленому законом.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач у своєму позову взагалі не послався на жодну норму закону, яка регламентує припинення права власності.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, послався на судове тлумачення, яке в жодному разі не може підміняти собою норм законів про власність, а також на приписи норм, які регламентують діяльність державних реєстраторів і не мають жодного відношення до підстав припинення права власності та не регламентують діяльності суду по припиненню права власності.

Між тим, відповідно до ст. 349 ЦК України право власності припиняється у разі:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

4) знищення майна;

5) викупу пам`яток культурної спадщини;

6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;

8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника;

12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,

а також в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз матеріалів справи показує, що наявність передбачених законом підстав не тільки не заявлялася позивачем у позові і не доводилася в ході вирішення спору судом першої інстанції, але й не досліджувалась судом першої інстанції у достатньому обсязі.

В ході апеляційного перегляду рішення колегією суддів ставилося запитання позивачу про правову підставу припинення права власності, на що останній не зміг навести іншої підстави, як ч.3 ст. 26 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020).

Колегія суддів підкреслює, що зазначені позивачем норми не регламентують підстав припинення права власності і процедури суду по винесенню рішення про припинення права власності.

В цій ситуації, на думку колегії суддів, будь-яке казуїстичне тлумачення закону судом на користь вимоги про припинення права власності є нічим іншим, аніж безпідставним втручанням у право мирного володіння майном.

Принцип верховенства права в аспекті більш вузького принципу правової визначеності вимагає від суду та будь-якого органу правозастосування таких дій із правом власності приватних суб`єктів, які суворо відповідають закону і не створюють непевності у такому важливому питанні як припинення права власності.

Тому колегія суддів вважає неможливим задоволення вимоги про припинення права власності на підставі «загального тлумачення» та «приблизного» застосування закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги про припинення речового права приватного акціонерного товариства Полімпекс () на: торгові павільйони (переносні) №3-1158, палатки-навіси (переносні) № 1159-1440, - хвіртку № 1, 1443, 1448, воріт № 2, 1444, 1446. 1450, 1451, 1452, 1453, 1454, 1456; огорожи №1442, 1445, 1447,1449, 1455 відомості щодо яких були внесені до запису про нерухоме майно за номером 1 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013 та прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до підпункту б п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Полімпекс на рішення господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20 скасувати в частині задоволення вимоги про припинення речового права приватного акціонерного товариства Полімпекс () на:

- торгові павільйони (переносні) №3-1158

- палатки-навіси (переносні) № 1159-1440

- хвіртка № 1, 1443, 1448;

- ворота № 2, 1444, 1446. 1450, 1451, 1452, 1453, 1454, 1456;

- огорожа №1442, 1445, 1447,1449, 1455

відомості щодо яких були внесені до запису про нерухоме майно за номером 1 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Даньшіної Аліни Віталіївни про внесення змін до запису Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3470929 від 26.06.2013 та в цій частині прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 18.03.2021 у справі № 917/1697/20 залишити без змін.

Стягнути з Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36, ) на користь приватного акціонерного товариства Полімпекс (36010, м. Полтава, вул. Овочева, 4, ) 3153,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 25.06.2021.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя В.В. Россолов