ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 Справа № 917/573/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5,

до Підприємства облспоживспілки «Покос», 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Молодіжна, 8,

про стягнення 8 907,82 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

19.04.2021 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення з Підприємства облспоживспілки «Покос» 8 399,13 грн. заборгованості за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., 426,70 грн. пені, 508,69 грн. інфляційних нарахувань, 103,25 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.05.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання № 14-13-02/2056 від 24.05.2021 р. (вх. № 5675) про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 26.05.2021 р. в задоволенні вказаного клопотання АТ«Полтаваобленерго» судом відмовлено.

24.06.2021 року до суду надійшла електронна копія заяви позивача № 1632 від23.06.2021 р. (вх. № 6825), у якій зазначено, що в тексті позовної заяви була допущена описка, а саме - в п. 2 прохальної частини помилково вказано суму заборгованості за договором на оперативне обслуговування електроустановок в розмірі 8 399,13 грн. замість правильного розміру заборгованості - 7 869,18 грн.

З огляду на викладене, суд розглядає позовні вимоги в наступній редакції: «Стягнути з Підприємства облспоживспілки «Покос» 8 907,82 грн., з яких 7 869,18 грн. - заборгованість за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., 426,70 грн. - пеня, 508,69 грн. - інфляційні нарахування, 103,25 грн. - 3 % річних (з урахуванням заяви № 1632 від 23.06.2021 р.».

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 21.04.2021 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

01.01.2020 року між Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» та Підприємством облспоживспілки «Покос» було укладено договір № 02/39/2020 (а.с. 24), відповідно до п. 1 якого Виконавець (АТ «Полтаваобленерго») бере на себе обов`язки з цілодобового оперативного обслуговування електроустановок класом напруги вище 1000В - трансформаторної підстанції № 695 (ТП-695), що знаходиться на балансі Замовника (ПО «Покос») з дотриманням всіх норм і Правил охорони праці в електроенергетиці.

Згідно з п. 2.5 вказаного договору вартість послуг встановлюється відповідно до Додатку № 1 Договору і складає в місяць 715,38 грн. з урахуванням ПДВ 119,23 грн.

Загальна річна сума договору становить 8 584,60 грн. з урахуванням ПДВ 1 430,77 грн. (п. 2.6 договору).

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за виконану роботу не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Підприємства облспоживспілки «Покос» 8 907,82 грн., з яких 7 869,18 грн. - заборгованість за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., 426,70 грн. - пеня, 508,69 грн. - інфляційні нарахування, 103,25 грн. - 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., Акти прийняття виконаних робіт за березень 2020 року - січень 2021 року, рахунки за період з березня 2020 року по січень 2021 року та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом договору № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. є здійснення Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» цілодобового оперативного обслуговування електроустановок класом напруги вище 1000В - трансформаторної підстанції № 695 (ТП-695), що знаходиться на балансі Підприємства облспоживспілки «Покос».

Пунктом 1.2 Наказу Держнаглядохоронпраці України № 4 від 09.01.1998 р. «Про затвердження Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» визначено, що оперативне обслуговування електроустановок - це комплекс робіт з: ведення необхідного режиму роботи електроустановок; проведення перемикань, оглядів обладнання; підготовки до проведення ремонту (підготовки робочого місця, допуску); технічного обслуговування обладнання, що передбачене виробничими інструкціями працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З урахуванням предмета договору № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., суд дійшов висновку, що останній має ознаки договору підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 844 Цивільного Кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Частиною 1 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п.п. 2.1-2.3 договору на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. розрахунки за виконані роботи провадяться в грошовій формі згідно чинного законодавства. Розрахунки провадяться щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Кременчуцької філії не пізніше 25-го числа за звітний місяць. Розрахунок здійснюється на підставі наданого рахунку-фактури.

Докази на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань із здійснення оплати за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., як і докази в спростування виконання позивачем робіт за вказаним договором, в матеріалах справи відсутні.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7 869,18 грн. заборгованості за договором № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що, хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється «на підставі наданого рахунку-фактури», однак за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за поставлений товар, надані послуги чи виконані роботи, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість виконаних робіт.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19.

Крім того, щомісячна вартість робіт та платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти, були зазначені в договорі № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. та додатку № 1 до нього, а отже, відповідач не був позбавлений можливості здійснити розрахунки за виконані роботи.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 3.1 договору № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. визначено, що за порушення строків оплати робіт та на підставі Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 534/96 ВР від 22.11.1996 р., на суму заборгованості Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення здійснення оплати за виконані роботи за договором № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. в розмірі 426,70 грн. за період з 25.03.2020 р. по 31.01.2021 р. (в т.ч. з 25.03.2020 р. по 31.01.2021 р. за березень 2020 року, з 25.04.2020 р. по 31.01.2021 р. за квітень 2020 року, з 25.05.2020 р. по 31.01.2021 р. за травень 2020 року, з 25.06.2020 р. по 31.01.2021 р. за червень 2020 року, з 25.07.2020 р. по 31.01.2021 р. за липень 2020 року, з 25.08.2020 р. по 31.01.2021 р. за серпень 2020 року, з 25.09.2020 р. по 31.01.2021 р. за вересень 2020 року, з 25.10.2020 р. по 31.01.2021 р. за жовтень 2020 року, з 25.11.2020 р. по 31.01.2021 р. за листопад 2020 року, з 25.12.2020 р. по 31.01.2021 р. за грудень 2020 року та з 25.01.2021 р. по 31.01.2021 р. за січень 2021 року) (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 27).

Водночас, як зазначено вище, пунктом 2.2 договору на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. встановлено, що розрахунки провадяться щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Кременчуцької філії не пізніше 25-го числа за звітний місяць.

Таким чином, пеня за порушення строків сплати орендної плати за березень, травень, червень, серпень, вересень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року має нараховуватись, починаючи з 26.03.2020 р., 26.05.2020 р., 26.06.2020 р., 26.08.2020 р., 26.09.2020 р., 26.11.2020 р., 26.12.2020 р. та 26.01.2021 р. відповідно.

Також відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на положення вказаної норми, оскільки останні дні строку сплати за виконані роботи за договором № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. за квітень, липень та жовтень 2020 року припадають на вихідні дні (25.04.2020 р., 25.07.2020 р. та 25.10.2020 р.), строк сплати за вказані періоди закінчується 27.04.2020 р., 27.07.2020 р. та 26.10.2020 р. відповідно.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Врахувавши викладене, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. за період з 26.03.2020 р. по 31.01.2021 р. (в т.ч. з 26.03.2020 р. по 26.09.2020 р. за березень 2020 року, з 28.04.2020 р. по 28.10.2020 р. за квітень 2020 року, з 26.05.2020 р. по 26.11.2020 р. за травень 2020 року, з 26.06.2020 р. по 26.12.2020 р. за червень 2020 року, з 28.07.2020 р. по 28.01.2021 р. за липень 2020 року, з 26.08.2020 р. по 31.01.2021 р. за серпень 2020 року, з 26.09.2020 р. по 31.01.2021 р. за вересень 2020 року, з 27.10.2020 р. по 31.01.2021 р. за жовтень 2020 року, з 26.11.2020 р. по 31.01.2021 р. за листопад 2020 року, з 26.12.2020 р. по 31.01.2021 р. за грудень 2020 року та з 26.01.2021 р. по 31.01.2021 р. за січень 2021 року) та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 345,58 грн. (розрахунок - в матеріалах справи).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 508,69 грн. та 3 % річних в розмірі 103,25 грн.

З урахуванням положень п. 2.2 договору № 02/39/2020 від 01.01.2020 р. та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат та відсотків річних за прострочення здійснення оплати за виконані роботи за вказаним договором та дійшов висновку про задоволення зазначених вимог позивача в сумі 291,46 грн. та 102,30 грн. відповідно (розрахунок - в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Підприємства облспоживспілки «Покос» 7 869,18 грн. заборгованості за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., 345,58 грн. пені, 291,46 грн. інфляційних нарахувань, 102,30 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 193,73 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства облспоживспілки «Покос» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Молодіжна, 8, ) на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 7 869,18 грн. - заборгованість за договором на оперативне обслуговування електроустановок № 02/39/2020 від 01.01.2020 р., 345,58 грн. - пеня, 291,46 грн. - інфляційні нарахування, 102,30 грн. - 3 % річних; 2 193,73 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.06.2021 р.

Суддя О.С. Мацко