РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.06.2021Справа № 910/2995/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/2995/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кімн. 413; ідентифікаційний код: 41829696)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (Україна, 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 А; ідентифікаційний код: 42524688)

про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди в сумі 1 000 000,00 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (далі - відповідач) про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, поширену у вимозі від 29.01.2021 № 29.01-АФ на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 про позивача, та стягнення з відповідача моральної шкоди за поширення інформації, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію позивача, в сумі 1 000 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поширена відповідачем у вимозі від 29.01.2021 № 29.01-АФ інформація (абз. 3 стор. 3 вказаної вимоги) порушує особисті немайнові права позивача, зокрема, право на ділову репутацію та її недоторканність, подібними висловлюваннями та неперевіреними даними відповідач фактично висвітлює у своїй вимозі нібито незаконну діяльність позивача та формує негативну думку про позивача серед громадськості на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, що є неприпустимим, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію, а також враховуючи ту обставину, що поширена відповідачем інформація в подальшому може стати підставою для усунення позивача від участі в аукціонах, які проводяться на сайті Prozorro.gov.ua, неукладення з позивачем договорів на поставку нафтопродуктів та небажання контрагентів мати будь-які відносини з позивачем, що призведе до недоотримання прибутку, позивач вказує на наявність негативних наслідків (реальних та потенційних) для його репутації, порушення особистих немайнових прав юридичної особи, підрив його ділової репутації, що є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2995/21, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.03.2021 та запропоновано позивачу надати пояснення щодо необхідності та підстав залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Городищенської сільської ради та Державного підприємства "Прозорро".

18.03.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення щодо залучення до участі у справі третіх осіб - Городищенської сільської ради та Державного підприємства "Прозорро".

У підготовче засідання 31.03.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, проте від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У підготовчому засіданні 31.03.2021 судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб - Городищенської сільської ради та Державного підприємства "Прозорро", оскільки позивачем не доведено, як і не встановлено судом, на які саме права та обов`язки вказаних осіб може вплинути рішення суду в цій справі.

У підготовчому засіданні 31.03.2021 судом було оголошено перерву до 28.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/2995/21 призначено на 28.04.2021.

14.04.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У підготовче засідання 28.04.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, проте позивач у заяві про розподіл судових витрат просив суд розглядати справу за відсутності його представника, а від відповідача 23.04.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась і відповідач не був обмежений у виборі повноважного представника для участі в підготовчому засіданні, а також в реалізації свого права на ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 28.04.2021 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/2995/21 призначено на 19.05.2021.

У підготовче засідання 19.05.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що судом було здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.06.2021.

У судове засідання 16.06.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, як було вказано вище, позивач у поданих до суду клопотанні та заяві просив суд розглядати справу за відсутності його представника, відповідач про причини неявки свого представника в судове засідання суд не повідомив.

Оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні докази для ухвалення рішення, а також враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд розглянув справу за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 16.06.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій Протоколу № 14/05/19 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Техоіл Нафтохімія" (ідентифікаційний код: 41829696) від 14.05.2019 та Наказу № 2 від 14.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техоіл Нафтохімія" перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (далі - позивач), відомості про що було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, а також інформацією з офіційного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 04.12.2020 тендерним комітетом Городищенської сільської ради було оприлюднено оголошення про проведення процедури закупівлі за №UA-2020-12-04-000031-b, предметом якої є ДК 021:2015:09130000-9 Нафта та дистиляти.

30.12.2020 на офіційному сайті Prozorro.gov.ua було проведено відкриті торги (закупівля № 8521260, дизельне паливо (09134200-9), бензин (09132000-3) (ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти), переможцем яких було оголошено позивача, який надав організатору закупівлі найбільш економічно вигідну пропозицію.

За твердженнями позивача, що також підтверджується матеріалами справи та інформацією з офіційного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 у вищевказаних відкритих торгах брало учать, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (далі - відповідач).

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з офіційного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачем було направлено організатору закупівель вимогу від 29.01.2021 № 29.01-АФ, в якій відповідач просив відхилити тендерну пропозицію позивача у закупівлі №UA-2020-12-04-000031-b та перейти до розгляду наступної тендерної пропозиції з переліку учасників, тендерна пропозиція яких вважається найбільш економічно вигідною.

За доводами позивача, у вказаній вимозі була розповсюджена інформація (абз. 3 стор. 3 вимоги), яка не відповідає дійсності, не підтверджена жодними доказами, та є такою, що порочить його ділову репутацію, наведена у вимозі недостовірна, на думку позивача, інформація, яка була поширена шляхом оприлюднення на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, що передбачає необмежену кількість переглядів, спроможна довести неправдиву інформацію про товариство великій кількості користувачів мережі Internet.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права, зокрема, право на ділову репутацію та її недоторканність, тобто фактично, на думку позивача, відповідач у своїй вимозі висвітлює діяльність позивача як незаконну та формує відповідну негативну думку серед громадськості про позивача, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену відповідачем у вимозі від 29.01.2021 №29.01-АФ на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача моральну шкоду за поширення інформації, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію позивача, в сумі 1 000 000,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Стаття 200 Цивільного кодексу України визначає, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Аналогічні положення містяться в статтях 1, 7 Закону України "Про інформацію".

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" унормовано, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Частинами 4 - 7 статті 277 Цивільного кодексу України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтями 27, 31 Закону України "Про інформацію" передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. У разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

У розміщеній на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 вимозі від 29.01.2021 №29.01-АФ, адресованій організатору закупівлі, відповідач, серед іншого, зазначив: "Отже, дана компанійська група за часи свого існування в лиці ТОВ "Техоіл Рілейл" та ТОВ "Техоіл Нафтохімія" до 2018 року регулярно обкрадала державні підприємства та може продовжити свої шахрайські та незаконні дії у подальшому тільки під іншим найменуванням - ТОВ "Крейн Енерджі".

З огляду на положення статей 94, 277 Цивільного кодексу України юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вищезазначений правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19).

Частинами 1, 5, 9, 15 статті 29 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що оцінка тендерних пропозицій/пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону. Дата і час проведення електронного аукціону визначаються електронною системою закупівель автоматично. До початку проведення електронного аукціону в електронній системі закупівель автоматично розкривається інформація про ціну та перелік усіх цін тендерних пропозицій/пропозицій, розташованих у порядку від найнижчої до найвищої ціни без зазначення найменувань та інформації про учасників. Після оцінки тендерних пропозицій/пропозицій замовник розглядає на відповідність вимогам тендерної документації/оголошення про проведення спрощеної закупівлі тендерну пропозицію/пропозицію, яка визначена найбільш економічно вигідною. За результатами розгляду та оцінки тендерної пропозиції/пропозиції замовник визначає переможця процедури закупівлі та приймає рішення про намір укласти договір про закупівлю згідно з цим Законом.

Отже, визначення переможця торгів, прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю та направлення переможцю торгів повідомлення про намір укласти договір свідчить про те, що замовник прийняв тендерну пропозицію переможця торгів та погодився на укладення з ним договору.

Згідно з ч. 16 ст. 29 Закону України "Про публічні закупівлі" якщо замовником під час розгляду тендерної пропозиції учасника виявлено невідповідності в інформації та/або документах, що подані учасником у тендерній пропозиції та/або подання яких вимагалось тендерною документацією, він розміщує у строк, який не може бути меншим ніж два робочі дні до закінчення строку розгляду тендерних пропозицій, повідомлення з вимогою про усунення таких невідповідностей в електронній системі закупівель.

Як зазначає позивач, що також підтверджується інформацією з офіційного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечується відповідачем, організатором закупівлі було визнано позивача переможцем торгів та укладено з ним відповідний договір про закупівлю.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про публічні закупівлі" у разі якщо учасник, тендерна пропозиція якого відхилена, вважає недостатньою аргументацію, зазначену в повідомленні та протоколі розгляду тендерних пропозицій, такий учасник може звернутися до замовника з вимогою надати додаткову інформацію про причини невідповідності його пропозиції умовам тендерної документації, зокрема технічній специфікації, та/або його невідповідності кваліфікаційним критеріям, а замовник зобов`язаний надати йому відповідь з такою інформацією не пізніш як через п`ять днів з дня надходження такого звернення через електронну систему закупівель.

Втім, як вірно зазначає позивач, що не заперечується відповідачем, зі змісту вимоги від 29.01.2021 № 29.01-АФ не вбачається, що відповідач звертався до організатора закупівель з проханням надати додаткову інформацію про причини невідповідності його пропозиції умовам тендерної документації, зокрема технічній специфікації, та/або його невідповідності кваліфікаційним критеріям.

Згідно з частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Проаналізувавши зміст вимоги відповідача від 29.01.2021 № 29.01-АФ, суд погоджується з доводами позивача, що викладена в ній інформація не є оціночним судженням, суб`єктивною думкою, критикою діяльності позивача, оскільки наведена у вказаній вимозі інформація не передбачає двозначного тлумачення, а саме про обставини щодо відкриття кримінальних проваджень відносно позивача, вручення підозр посадовим особам позивача, накладення арешту на його рахунки.

Вказана інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто обставини, зокрема, щодо обкрадання державних підприємств та вчинення позивачем в подальшому незаконних дій під іншим найменуванням повідомляється чітко, точно та є констатацією факту з боку відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем у встановленому процесуальним законом порядку доведено наявність в діях відповідача складу правопорушення, яке полягає у поширенні недостовірної інформації про позивача, та завдає шкоди його діловій репутації, відтак вимога позивача про спростування такої недостовірної інформації є обґрунтованою.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Суд також погоджується з доводами позивача, що поширена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права, зокрема, право на ділову репутацію та її недоторканність. Подібними висловлюваннями відповідач фактично висвітлює як незаконну господарську діяльність позивача та формує відповідну негативну думку про позивача у представників громадянського суспільства.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких товариство, підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральної шкоди. Розмір компенсації моральної шкоди залежить від характеру діяння особи, яка її заподіяла, а також від негативних наслідків через порушення немайнових прав позивача. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19).

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, суд виходить з того, що позивач протягом тривалого часу здійснює господарську діяльність на ринку нафтопродуктів, ціна укладених через автоматизовану систему здійснення закупівель договорів становить більше 1 млрд грн, про що безпосередньо зазначено відповідачем у вимозі від 29.01.2021 № 29.01-АФ; поширена відповідачем інформація в подальшому може стати підставою для усунення позивача від участі в аукціонах, які проводяться на сайті Prozorro.gov.ua, неукладення з позивачем договорів на поставку нафтопродуктів та небажання контрагентів мати будь-які відносини з позивачем, що може призвести до недоотримання ним прибутку від здійснення своєї основної господарської діяльності; суми пропозиції позивача за проведеною закупівлею та відповідно ціни договору про закупівлю - 621 450,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач протягом перебування справи у провадженні суду, будучи обізнаним про обставини цієї справи, про що свідчать подані ним клопотання, заяви тощо, розписка представника відповідача - адвоката Горбань Р.О. про ознайомлення з матеріалами справи, жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог не висловив, в тому числі й щодо розміру заявленої до стягнення моральної шкоди.

Виходячи з наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, підтвердження матеріалами справи поширення відповідачем недостовірної інформації щодо позивача, тобто наявності факту порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, наслідком чого є відшкодування моральної шкоди, завданої у вигляді приниження ділової репутації позивача, а також виходячи з вимог розумності та справедливості суд вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є частково обґрунтованою в сумі 300 000,00 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача спростувати поширену відповідачем недостовірну інформацію та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи ту обставину, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд, на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне покласти понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 270,00 грн на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 14 000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано Договір № 001 про надання правової допомоги від 02.01.2021, за умовами якого позивач та адвокат Баховський М.М. домовились про надання правової допомоги в господарській справі про захист честі, гідності та ділової репутації позивача, рахунок-фактуру № 1 від 02.02.2021 на суму 14 000,00 грн, платіжне доручення № від 09.02.2021 на суму 14 000,00 грн та виписку по рахунку адвоката за період з 01.01.2021 по 31.03.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надіслано відповідачу вищезазначені докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката.

Втім, будучи обізнаним про розгляд цієї справи, відповідач у встановленому процесуальним законом порядку клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не подав.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на вищенаведене, враховуючи відсутність правових підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які поніс позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, вказані витрати позивача в розмірі 14 000,00 грн також покладаються на відповідача, відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (Україна, 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 А; ідентифікаційний код: 42524688) спростувати недостовірну інформацію, поширену у вимозі від 29.01.2021 № 29.01-АФ на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 про Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кімн. 413; ідентифікаційний код: 41829696) в частині: "Отже, дана компанійська група за часи свого існування в лиці ТОВ "Техоіл Рілейл" та ТОВ "Техоіл Нафтохімія" до 2018 року регулярно обкрадала державні підприємства та може продовжити свої шахрайські та незаконні дії у подальшому тільки під іншим найменуванням - ТОВ "Крейн Енерджі".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (Україна, 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 А; ідентифікаційний код: 42524688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кімн. 413; ідентифікаційний код: 41829696) моральну шкоду за поширення інформації, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кімн. 413; ідентифікаційний код: 41829696), в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (Україна, 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 А; ідентифікаційний код: 42524688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (Україна, 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кімн. 413; ідентифікаційний код: 41829696) витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 270 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30.06.2021

Суддя О.В. Нечай