ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" липня 2021 р. Cправа № 902/1023/19(902/682/21)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" (вул. Дальня, буд.1, кв. 3, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252; ) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича (вул. Драгоманова, 27, офіс 10, м. Рівне, 33028)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий квартал" (пр-т Коцюбинського, буд. 4, м. Вінниця, 21004; )

про стягнення 4 486 620 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги

у межах справи № 902/1023/19

за заявою: Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ"

про банкрутство

без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1023/19 за заявою Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited) до ТОВ "Компанія "КМТ" про банкрутство.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, постановою суду від 30.06.2020 року, зокрема, визнано ТОВ "Компанія "КМТ" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сокотуна В.А..

30.06.2021 року до суду від ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. надійшла позовна заява № 01-21/902/1023/19/196 від 23.06.2021 року до ТОВ "Торговий квартал" про стягнення 4 486 620 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1023/19(902/682/21), вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 01.07.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду поданої позовної заяви у справі № 902/1023/19(902/682/21), в межах справи № 902/1023/19 на 21.09.2021 року.

Крім того, 30.06.2021 року від ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. до суду надійшла заява № 01-21/902/1023/19/197 від 23.06.2021 року про забезпечення вищевказаного позову.

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Так, вказана заява мотивована тим, що в межах провадження справи № 902/1023/19 про банкрутство, ліквідатор банкрута ТОВ "Компанія "КМТ" - арбітражний керуючий Сокотун В.А. звернувся до суду із позовною до ТОВ "Торговий квартал" про стягнення заборгованості по договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Поданий позов, обґрунтовано тим, що в ліквідаційній процедурі ліквідатором Сокотуном В.А. було виявлено неповернуту дебіторську заборгованість, яка виникла перед банкрутом - ТОВ "Компанія "КМТ" у ТОВ "Торговий квартал" на підставі договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

При цьому, згідно отриманої виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" (далі - Позивач) № НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за 2016 рік, згідно договору поворотної фінансової допомоги Позивач перерахував Відповідачу - ТОВ "Торговий квартал" 26.08.2016 р. о 16:20 год. - 4 580 000, 00 грн, призначення платежу - поворотна фін. доп. зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016, без ПДВ.

Станом на дату подання даної позовної заяви, відповідні кошти Позивачу повністю не повернуті, у зв`язку із чим, у ТОВ "Торговий квартал" наявна заборгованість у розмірі 4486620,00 грн.

Враховуючи, що предметом даної позовної заяви є стягнення із ТОВ "Торговий квартал" заборгованості по договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р. у сумі 4 486 620, 00 грн, без ПДВ, на переконання Позивача, адекватним та співмірним буде забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти Відповідача в межах суми стягнення до вирішення спору по суті.

У разі не вчинення дій, таких як накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу, є ймовірність вчинення навмисних дій зі сторони Відповідача (його посадових осіб) стосовно виведення коштів з рахунків ТОВ "Торговий квартал", що значно ускладнить виконання рішення по цій справі, у разі задоволення позовних вимог, та може зробити неможливим погашення заборгованості перед Позивачем, а самі заходи до забезпечення позову тісно пов`язані із предметом позовних вимог.

Крім того, сума стягнення за позовом є значною (4 486 620,00 грн) та Відповідач тривалий час будь-яких заходів щодо повернення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 не здійснює, що свідчить про небажання її повернення та ухилення від виконання зобов`язання.

Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у Відповідача будь-яке зареєстроване нерухоме майно, за рахунок продажу якого може бути виконано рішення суду, відсутнє.

За цих обставин, Позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Відповідачу - ТОВ "Торговий квартал" у розмірі 4 486 620,00 грн, які знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, до вирішення спору по суті.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, передбачається, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 902/858/15, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 910/1986/19).

Саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову дозволить дійти до висновку про наявність обґрунтованого припущення, що майно яке знаходиться у відповідача на момент виконання рішення може зменшитись чи зникнути.

Також колегія суддів суду касаційної інстанції зазначила, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як встановлено судом, підставами заяви про забезпечення позову, Позивач зазначив про ймовірність вчинення навмисних дій зі сторони Відповідача (його посадових осіб) щодо виведення коштів з рахунків ТОВ "Торговий квартал", що значно ускладнить виконання рішення по цій справі, у разі задоволення позовних вимог, та може зробити неможливим погашення заборгованості перед Позивачем.

Разом з тим, доводи Позивача, про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення, внаслідок можливості виведення або зняття коштів з рахунків Відповідача під час розгляду справи, не є достатньо обґрунтованими та не підтверджені належними доказами, які б вказували на реалізацію Відповідачем, зазначених дій.

Крім того, відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 (чинної на даний час), у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Водночас, Позивачем не надано суду відомостей про наявність у Відповідача рахунків, їх номери та назви відповідних банківських установ та у прохальній частині заяви Заявник вказав, що відповідні рахунки будуть виявлені державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що обставини наведені Заявником у заяві безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, позаяк Позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України доказу стосовно вчинення Відповідачем будь-яких дій, спрямованих на виведення або зняття коштів з рахунків Відповідача.

Враховуючи викладене та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 42, 73-79, 86, 136, 140, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 01-21/902/1023/19/197 від 23.06.2021 року про забезпечення позову, в межах справи № 902/1023/19, повністю.

2. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні поштові адреси: ТОВ "Компанія "КМТ" - ІНФОРМАЦІЯ_2; арбітражному керуючому Сокотуну В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 01.07.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Торговий квартал" (пр-т Коцюбинського, буд. 4, м. Вінниця, 21004).