РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2021Справа №910/3544/21

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой"

про стягнення 9 442,12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" про стягнення 9 442,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" вказує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" наявна заборгованість у розмірі 8 700,00 грн. з оплати наданих позивачем у березні 2020 року згідно Договору №31/01/20-ВГВ від 31.01.2020 послуг з вивезення великогабаритних відходів.

Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" пені у розмірі 742,12 грн., нарахованої за прострочення відповідачем грошових зобов`язань у період з 16.06.2020 по 02.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2021 відкрито провадження у справі №910/3544/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 12.03.2021 була надіслана відповідачу 16.03.2021 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 41.

Однак поштове відправлення №835 не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 24.03.2021 із відміткою на довідці відділення поштового від 19.03.2021 "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

У зв`язку з чим судом 26.05.2021 було повторно направлено ухвалу суду від 12.03.2021 на адресу місцезнаходження відповідача: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 41, проте поштове відправлення №237 повторно не було вручене Товариству з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" та 03.06.2021 повернулось до суду із відміткою на довідці відділення поштового від 31.05.2021 "не знаходиться".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 12.03.2021 є 31.05.2021.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі №910/3544/21 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" повинне було подати відзив на позов у строк до 15.06.2021 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

31.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" (замовник) укладено Договір №31/01/20-ВГВ про надання послуг з вивезення великогабаритних відходів (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого замовник доручає, а перевізник надає замовнику послуги з вивезення великогабаритних відходів з території замовника, або з території вказаної замовником (вул. Лугова, буд. 12), а замовник зобов`язується приймати надані послуги та оплачувати їх в порядку та у строки, визначені даним договором.

У пункті 2.2 Договору сторонами було погоджено, що вартість послуг з вивезення одного контейнеру з відходами погоджена сторонами і становить:

- об`ємом 15 куб. м. - 5 760,00 грн. в тому числі ПДВ - 960,00 грн.;

- об`ємом 25 куб. м. - 8 700,00 грн. в тому числі ПДВ - 1 450,00 грн.

Згідно п. 2.3 Договору перевізник не пізніше 7 числа кожного календарного місяця надає замовнику акт надання послуг у двох примірниках за послуги, надані у попередньому місяці, для підписання. Замовник підписує та повертає отриманий від перевізника один примірник акту надання послуг не пізніше 20 числа місяця, в якому ним його отримано. В разі неповернення направлених замовнику актів надання послуг у строк встановлений даним пунктом договору, акт вважається підписаним у редакції перевізника, а послуги надані належним чином.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що оплата послуг замовником за даним договором здійснюється на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого перевізником рахунку, протягом 3-х банківських днів з моменту його виставлення.

Якщо послуги були надані замовнику без здійснення передоплати, послуги вважаються поставленими на умовах відстрочення платежу. При наданні послуг з відстроченням платежу замовник сплачує вартість наданих послуг протягом 3 днів з дня отримання акту наданих послуг (п. 2.5 Договору).

У пункті 4.2 Договору зазначено, що у разі затримки оплати за надані послуги замовник сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення оплати. При цьому сторони домовились згідно ст. 232 Господарського кодексу України, що штрафні санкції, передбачені пунктом цього договору, нараховуються протягом 3 років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано замовником. Сплата пені не звільняє від сплати основного зобов`язання.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 (п. 5.1 Договору).

Відповідно пункту 5.2 Договору дія останнього продовжується (пролонгується) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде заявлено про відмову від цього договору.

Закінчення терміну дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, допущені ними в період його дії (п. 5.6 Договору).

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що ним у березні 2020 року було надано відповідачу послуги з вивезення 2 контейнерів (об`ємом 25 куб. м.) великогабаритних відходів, вартість яких складала 17 400,00 грн. з ПДВ, в той час як відповідачем свої обов`язки із оплати таких послуг було частково виконано - сплачено кошти у розмірі 8 700,00 грн., у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" у розмірі 8 700,00 грн. Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" пені у розмірі 742,12 грн., нарахованої за прострочення відповідачем грошових зобов`язань у період з 16.06.2020 по 02.03.2021.

Укладений сторонами Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 901, 902, 903 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" було долучено до позовної заяви акт надання послуг №2849 від 31.03.2020, в якому зафіксовано, що позивачем у березні 2020 року було надано відповідачу послуги з вивезення великогабаритних відходів в об`ємі 2 контейнерів по 25 кум. м. та вартість таких послуг складає 17 400,00 грн.

Вказаний акт підписаний представником та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз", однак підпису представника та печатки відповідача на ньому не міститься.

У пункті п. 2.3 Договору сторонами було погоджено, що перевізник не пізніше 7 числа кожного календарного місяця надає замовнику акт надання послуг у двох примірниках за послуги, надані у попередньому місяці, для підписання. Замовник підписує та повертає отриманий від перевізника один примірник акту надання послуг не пізніше 20 числа місяця, в якому ним його отримано. В разі неповернення направлених замовнику актів надання послуг у строк встановлений даним пунктом договору, акт вважається підписаним у редакції перевізника, а послуги надані належним чином.

Тобто, у відповідності до вказаного пункту Договору саме на позивача покладено обов`язок із складення акту надання послуг до сьомого числа наступного за звітним місяця та надання його відповідачу для підписання.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" не було долучено до позовної заяви доказів складення та направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" у строк до 07.04.2020 акту надання послуг №2849 від 31.03.2020.

Згідно частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відтак, позивачем не доведено своєчасності виконання покладеного на нього п. 2.3 Договору обов`язку із складення акту. Однак, прострочення позивача (кредитора) у виконанні свого обов`язку із складення та направлення акту не має наслідком нівелювання обов`язків відповідача як щодо підписання такого акту, так і щодо оплати послуг, надання яких фіксується у такому акті.

Так, відповідно до частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Листом вих. №466 від 22.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" із претензією, в якій просило сплатити заборгованість у розмірі 8 700,00 грн. за вказаними у претензії реквізитами. До вказаного листа позивачем було долучено акт надання послуг №2849 від 31.03.2020 у двох примірниках. Наведені обставини підтверджуються описом вкладення у лист від 22.09.2020 та накладною відділення поштового зв`язку №525.

Зважаючи на нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) для міста Києва, згідно яких такий строк складає три дні з дня подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання (пункт 1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013), відповідач повинен був отримати вказану претензію позивача не пізніше 25.09.2020.

Із аналізу умов пункту 2.3 Договору вбачається, що даним пунктом відповідачу фактично надавалось 13 днів для підписання та повернення отриманого від перевізника одного примірника акту надання послуг (до 07 числа місяця, наступного за звітним, перевізник мав надати акт для підпису, до 20 числа відповідного місяця замовник повинен повернути підписаний акт перевізнику).

Отже, оскільки позивачем, як кредитором, було прострочено виконання свого обов`язку із складення та направлення відповідачу акту наданих послуг за березень 2020 року (доказів зворотного матеріали справи не містять), то з огляду на приписи ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України відповідач повинен був підписати та повернути позивачу один примірник акту надання послуг №2849 від 31.03.2020 до 08.10.2020 включно.

За умовами п. 2.3 Договору в разі неповернення направлених замовнику актів надання послуг у строк встановлений даним пунктом договору, акт вважається підписаним у редакції перевізника, а послуги надані належним чином.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази як підписання відповідачем акту надання послуг №2849 від 31.03.2020, так і надання ним у встановлений для підписання акту термін обґрунтованої відмови від підписання такого акту, то в силу п. 2.3 Договору акт №2849 від 31.03.2020 вважається підписаним у редакції перевізника, а зафіксовані у ньому послуги вважаються наданими належним чином.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що оплата послуг замовником за даним договором здійснюється на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого перевізником рахунку, протягом 3-х банківських днів з моменту його виставлення.

Якщо послуги були надані замовнику без здійснення передоплати, послуги вважаються поставленими на умовах відстрочення платежу. При наданні послуг з відстроченням платежу замовник сплачує вартість наданих послуг протягом 3 днів з дня отримання акту наданих послуг (п. 2.5 Договору).

Надаючи оцінку вказаним умовам Договору, які визначають строки оплати послуг, суд виходив з наступного.

З аналізу статті 903 Цивільного кодексу України вбачається, що сторонам надається свобода розсуду у визначені порядку та строків оплати наданих послуг, у зв`язку з чим пріоритетними для застосування до спірних правовідносин є умови договору про надання послуг.

У Договорі сторонами було погоджено два варіанти оплати послуг: 1) на умовах 100% попередньої оплати (п. 2.4 Договору); 2) на умовах відтермінування платежу на 3 дні з дня отримання акту наданих послуг (п. 2.5 Договору).

Суд відзначає, що приписи цивільного законодавства не містять заборони визначення сторонами у договорі про надання послуг двох та більше варіантів оплати наданих послуг, а відтак сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мали право визначати як строки для оплати наданих послуг на умовах передоплати, так і строки оплати на умовах відтермінування оплати за надані послуги.

Отже, замовник управлений обрати один із визначених варіантів оплати на власний розсуд щодо кожної окремо наданої послуги або по завершенню звітного місяця (із умов Договору вбачається, що сторони виходили з того, що оплата послуг в повному обсязі здійснюється помісячно).

Таким чином, оскільки відповідач повинен був одержати примірники акту надання послуг №2849 від 31.03.2020 не пізніше 25.09.2020, то відповідно згідно п. 2.5 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" повинне було оплатити надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" у березні 2020 року послуги до 28.09.2020.

Позивач стверджує, а у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо таких тверджень, про те, що відповідачем частково було сплачено за надані послуги, а саме 11.06.2020 - кошти у розмірі 8 700,00 грн.

Відповідач не скористався своїм правом на спростування вказаних обставин.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів сплати коштів в повному обсязі за надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" послуги згідно акту наданих послуг №2849 від 31.03.2020 (в іншій частині у розмірі 8 700,00 грн.) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на наведені положення законодавства суд прийшов до висновку, що замовник в порушення взятих на себе грошових зобов`язань за Договором вартість наданих у березні 2020 року послуг у встановлений Договором строк не сплатив, в зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 8 700,00 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначений строк оплату за надані послуги не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з 29.09.2020.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" суми основного боргу у розмірі 8 700,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" пені у розмірі 742,12 грн., нарахованої за прострочення відповідачем грошових зобов`язань у період з 16.06.2020 по 02.03.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 4.2 Договору зазначено, що у разі затримки оплати за надані послуги замовник сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення оплати. При цьому сторони домовились згідно ст. 232 Господарського кодексу України, що штрафні санкції, передбачені пунктом цього договору, нараховуються протягом 3 років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано замовником. Сплата пені не звільняє від сплати основного зобов`язання.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період прострочення), порядок нарахування пені (від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення оплати) та строк такого нарахування (протягом 3 років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано замовником), а відтак приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якими обмежено строк нарахування пені піврічним терміном якщо іншого не передбачено договором, у даному випадку не підлягають застосуванню.

Здійснивши власний перерахунок пені з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань, - 29.09.2020, та визначеної позивачем дати, до якої підлягає нарахуванню пеня, - 02.03.2021, суд дійшов висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" пені у розмірі 442,44 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 299,68 грн. (742,12 грн. - 442,44 грн.) розраховано невірно, оскільки позивачем не доведено, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань у до встановленої судом дати.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" підлягають частковому задоволенню.

З огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 79, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антбудстрой" (01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 41; ідентифікаційний код 42404125) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 15; ідентифікаційний код 21701113) борг у розмірі 8 700 (вісім тисяч сімсот) грн. 00 коп., пеню в розмірі 442 (чотириста сорок дві) грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 2 197 (дві тисячі сто дев`яносто сім) грн. 95 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 29.06.2021.

Суддя Р.В. Бойко