ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4302/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ідентифікаційний код 00130820) про стягнення 3 934,00 грн. пені, 771,36 грн. 3% річних, 59 844,92 грн. збитків

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №39/5-2451-21 від 31.03.2021 про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" заборгованості на загальну суму 64 550,28 грн., з яких:

- 3 934,00 грн. пеня за 27.12.2018, 26.02.2019, за період з 26.03.2019 по 01.04.2019;

- 771,36 грн. 3% річних за 27.12.2018, 26.02.2019, за період з 26.03.2019 по 01.04.2019;

- 59 844,92 грн. збитків завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п.2.1 договору, розрахований на підставі п.3.13 та 5.7 договору та п.1 Розділу VІ Правил.

Також позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за природний газ отриманий за договором постачання природного газу №3482/18-БО-3 від 05.10.2018.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/4302/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 24.05.2021 надійшов відзив яким відповідач просить суд:

- зменшити розмір пені 3 934,00 грн. на 50%;

- відмовити в частині стягнення збитків у сумі 59 844,92 грн.;

- відстрочити виконання судового рішення в справі №904/4302/21 до 01.10.2021.

Відповідач зазначає, що зменшення фактичної величини споживання природного газу по відношенню до прогнозної величини відбулося з причин, які передбачити не можливо, а отже з причин, які не можна розцінювати як такі, що відбулися з вини Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль". Застосування до підприємства штрафних санкцій призведе до прямих не обґрунтованих збитків, адже механізм їх компенсації не передбачений чинним законодавством, а причини їх виникнення обумовлені договірними зобов`язаннями з КП КМР "Тепломережі".

Також відповідач зазначає, що невиконання грошових зобов`язань одного великого контрагента АТ "Дніпровська ТЕЦ" призвело до неможливості виконання підприємством своїх грошових зобов`язань перед іншими контрагентами, в тому числі перед АТ "НАК "Нафтогаз України". Також, майновий стан підтверджений довідкою про фінансовий стан підприємства. Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" перебуває в залежності по виконанню зобов`язань зі сплати заборгованості по договору №3484/18-РО-3 від 05.10.2018 на постачання природного газу від виконання зобов`язань КП КМР "Тепломережі".

Окремо відповідач, зазначає, що рішенням Кам`янської міської ради № 2009-44/VІІ від 09.07.2020 вирішено передати АТ "Дніпровська ТЕЦ" функції з реалізації теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янське та визнати постачальником цих послуг. Таким чином, АТ "Дніпровська ТЕЦ" є стратегічно-важливим об`єктом міста Кам`янське.

Відповідач зазначає, що єдиним шляхом реального виконання зобов`язань є відстрочення виконання рішення суду протягом розумного часу, коли підприємство накопичить необхідні кошти отримані від фінансових результатів своєї господарської діяльності і зможе виконати його її добровільному порядку без шкоди для власного фінансового стану, від якого залежить належне виконання функцій теплопостачання в правобережній частині м. Кам`янське. Факт часткового виконання договору АТ "Дніпровська ТЕЦ" свідчить про намір його повного виконання.

На електрону пошту суду 26.05.2021 надійшла відповідь позивача на відзив в якій зазначає, що у спірний період постачання природного газу (листопад 2018 - березень 2019) відповідно до даних незалежного аудитора щодо фінансової звітності станом на 31.12.2019 (дана інформація є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті www.dteс.com.ua), відповідач на кінець 2019 року має прибуток у розмірі 429 тис.грн., станом на кінець 2018 року - прибуток у розмірі 2 802 тис.грн. Підприємство має кошти на рахунках - 55 326 тис.грн., дебіторська заборгованість за продукцію - 108 895 тис.грн. (наведені дані відображені у балансі та звіті про фінансовий стан підприємства).

Щодо посилань відповідач на процедуру банкрутства КП КМР "Тепломережі", позивач зазначає, що борг підприємства перед відповідачем було визнано ухвалою суду по справі №904/1334/18 від 06.11.2018. Водночас, обов`язок з оплати за листопад 2018 року (перший місяць поставки) мав бути виконаний до 27.12.2018. Тобто, вимоги, пред`явлені до КП КМР "Тепломережі", не поширюються на спірні відносини та не мають жодного відношення до даного спору.

Також позивач зазначає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020-2019 р. Держава, покладаючи на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків.

Щодо надання відстрочки позивач зазначає, що клопотання відповідача не містить жодного доказу неможливості виконання рішення або істотного ускладнення його виконання. Доводи Відповідача про банкрутство контрагента, що нібито ускладнило розрахунки за отриманий природний газ, включення підприємства в перелік об`єктів великої приватизації державної власності, важливе стратегічне значення підприємства для міста Кам`янське не можуть вважатися такими, що підпадають під вимоги ч.3 ст.331 ГПК України. Відповідачем не надано жодного належного доказу відсутності коштів на рахунках в розмірі заявлених до стягнення позовних вимог (64 550,28 грн.), відсутності майна, реальної загрози банкрутства тощо.

Щодо правомірності стягнення збитків позивач зазначає, що правомірність та порядок нарахування збитків передбачено також п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (в редакції, дійсній на час спірних відносин). Право на стягнення збитків передбачено і п.3.13 спірного договору постачання природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (далі - Позивач, Постачальник) та Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - Відповідач, Споживач) укладено договір постачання природного газу № 3482/18-БО-3 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами / організаціями (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна "Нафтогаз України" на митну територію України.

Згідно п. 2.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 3 847,161 тис. куб. метрів.

Відповідно до п. 3.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018 Постачальник передає Споживачеві газ у загальному потоці газу у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.8. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018).

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п. 4.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018.)

Пунктом 5.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018 передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

На виконання умов Договору, в період з листопада 2018 року по березень 2019 року, Позивач поставив Відповідачеві природний газ на загальну суму 26 829 518,90 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного (а.с.42-46 том 1).

Відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно з порушенням умов пункту 6.1 Договору та внаслідок неналежного виконання Відповідачем п.2.1 Договору Позивачем завдані збитки, що є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 7.2. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018 сторони погодили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з порушенням строків оплати за поставлений природний газ, Позивач вимагає стягнення 3 934,00 грн. пені за 27.12.2018, 26.02.2019 та за період з 26.03.2019 по 01.04.2019.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми матеріального закону, позивач вимагає стягнення суми трьох процентів річних у розмірі 771,36 грн. за 27.12.2018, 26.02.2019 та за період з 26.03.2019 по 01.04.2019.

Здійснивши перевірку наданих розрахунків, суд дійшов висновку, що визначення розміру пені та відсотків річних здійснено позивачем правильно.

Крім стягнення пені та відсотків річних, Позивач вимагає стягнення суми збитків в сумі 59 844,92 грн., завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п.2.1 договору, розрахований на підставі п.3.13 та 5.7 договору та п.1 Розділу VІ Правил.

Як убачається з матеріалів справи, вимоги в частині збитків обґрунтовує тим, що відповідно до умов п. 3.13. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vn) х Ц х К, )

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Постачальником Споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1.. цього Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Згідно з п. 5.7. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018 відшкодування Постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 13 цього Договору, здійснюється наступним чином:

- Постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Споживач) порушив пункт 3.9 цього Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 цього Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього Договору;

Постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- Споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду Споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) Постачальнику збитки, Споживач несе відповідальність перед Постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

20 травня 2019 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача акт-претензію від 16.05.2019 з вимогою сплатити збитки в розмірі 704 625,71 грн. на підставі п. 3.13 та 5.7. Договору, яка залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Отже, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розмір, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягала доведенню позивачем перед судом.

Що стосується вина боржника у порушенні зобов`язання, то вона презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Умовами розділу 2 Договору сторони передбачили замовлені обсяги природного газу які можуть переглядатися та коригуватися за ініціативою споживача.

Сторони договору передбачили, що допускається відхилення обсягів використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі плюс/мінус п`ять відсотків від визначеного в п. 2.1. обсягу (п.2.5 Договору).

Підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, передбачено, що відшкодування збитків споживачем, який не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Таким чином, враховуючи, зокрема положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу та те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу (в розмірі до 5,0 відсотків без проведення коригування), Позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому визначальним є те, що пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає таку можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на безумовну можливість стягнення суми в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період. Вказане право на стягнення збитків зі споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено лише максимально допустимий розмір збитків, а саме розмір, що не є більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування збитків, Позивач, у тому числі, посилаючись на пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, підтвердив існування різниці між об`ємом замовленого та фактично спожитого Відповідачем газу, здійснив розрахунок виходячи з вартості невикористаних обсягів газу та подвійної облікової ставки НБУ у спірному період, при цьому, не надав жодних доказів в підтвердження понесення збитків від такої різниці та саме у заявленому розмірі.

З урахування наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування повного складу цивільного правопорушення, зокрема, збитки та їх розмір, що виключає підстави для задоволення позову у відповідній частині вимог.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 4 705,36 грн., з яких: 3 934,00 грн. пеня, 771,36 грн. 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідач просить суд зменшити суми пеню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України на 50% та відстрочити виконання рішення до 01.10.2021.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду належних доказів в підтвердження винятковості причин неналежного виконання зобов`язання та невідповідності розміру санкції наслідкам порушення, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені. При цьому суд зауважує, що надана позивачем довідка про фінансовий стан підприємства, не відображає фактичного матеріального становища підприємства станом на час вирішення даного спору в суді.

Відповідач просить суд відстрочити виконання рішення суду до 01.10.2021.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, обов`язковою умовою надання розстрочення виконання судового рішення, є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем надано суду ухвали про відхилення грошових вимог відповідача та довідка про фінансовий стан підприємства, водночас, доказів в підтвердження обставин, з існуванням яких закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення, зокрема, доказів, які свідчать про відсутність у підприємства коштів станом на 2021 рік, або майна, за рахунок якого можливо виконання рішення суду, відповідачем не надано.

За викладених вище обставин заява Відповідача про відстрочення виконання судового рішення підлягає відхиленню.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 165, 202, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення суду.

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про стягнення 3 934,00 грн. пені, 771,36 грн. 3% річних, 59 844,92 грн. збитків задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ідентифікаційний код 00130820) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 3 934,00 грн. пені, 771,36 грн. 3% річних та 165,47 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Е.М. Бондарєв