ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021м. ДніпроСправа № 904/5314/20 (904/764/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Карпенко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс", м. Дніпро

до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВО ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО", м.Дніпро

про про визнання недійсним договору купівлі-продажу, припинення права власності, зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна до ліквідаційної маси

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Ананійчук О.А. довіреність №106 від 21.09.2020

від відповідача-1: Труфанова О.С. довіреність №4532 К-Н-О від 13.10.2020

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВА ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО", в якому просило суд:

1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., зареєстрований в реєстрі 10940, укладений 29.12.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» (ідентифікаційний код юридичної особи: 34497854, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Набережна Заводська, будинок 11) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001).

2.Припинити право власності Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001) на об`єкт нерухомого майна: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експерементальної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро (колишня назва - м. Дніпропетровськ), вулиця Набережна Заводська, будинок 9.

3. Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001) повернути до складу ліквідаційної маси банкрута -Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", (ідентифікаційний код юридичної особи: 34497854. місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, б. 9) об`єкт нерухомого майна: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експерементальної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро (колишня назва - м. Дніпропетровськ), вулиця Набережна Заводська, будинок 9.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 прийнято матеріали справи №904/5314/20 (904/764/21) за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс" до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВА ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО" до розгляду в межах справи № 904/5314/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, ) та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25.02.2021 о 12:00 год. у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 3-307.

В підготовче засідання, призначене на 25.02.2021 з`явились представники позивача та відповідача-1.

Представник відповідача-2 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

25.02.2021 позивачем було подано клопотання вих.б/н від 24.02.2021, в якому просить витребувати у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни засвідчені належним чином договір купівлі-продажу нежилого приміщення, зареєстрований в реєстрі за №10940, укладений 29.12.2014 та копії усіх документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, зареєстрований в реєстрі за №10940, укладений 29.12.2014 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" та ПАТ КБ "ПриватБанк".

25.02.2021 відповідачем-2 було подано клопотання вих. №25/02-1 від 25.02.2021 про продовження судом строку на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

25.02.2021 відповідачем-2 було подано клопотання вих. №25/02-2 від 25.02.2021 про витребування оригіналів письмових доказів, а саме витребувати у позивача, ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС" оригінали письмових доказів, доданих до позовної заяви, що розглядається у справі №9904/5314/20 (904/764/21).

25.02.2021 відповідачем-2 було подано клопотання вих. №25/02-3від 25.02.2021 про витребування доказів судом, а саме витребувати у Господарського суду Дніпропетровської області оригінали матеріалів справи №904/983/15 за позовом ПП "Стальстройінвест" до ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", третя особа; ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС" про стягнення заборгованості за договором підряду та зустрічним позовом про розірвання договору підряду, - з метою можливості огляду цих матеріалів при розгляді справи №904/5314/20 (904/764/21).

Ухвалою суду від 25.02.2021 зобов`язано позивача ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС" надати наявні у нього оригінали письмових доказів, доданих до позовної заяви, що розглядається у справі №9904/5314/20 (904/764/21). Витребувано в строк до 15.03.2021 у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни засвідчені належним чином копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення, зареєстрованого в реєстрі за №10940, укладений 29.12.2014 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" та ПАТ КБ "ПриватБанк". Відкладено підготовче засідання на 24.03.2021 о 10:00 год.

16.03.2021 від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

23.03.2021 від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни надійшли засвідчені належним чином копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення, зареєстрованого в реєстрі за №10940, укладений 29.12.2014 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" та ПАТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою суду від 24.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, відкладено підготовче засідання на 20.04.2021 о 09:30 год.

09.04.2021 позивачем подано через канцелярію суду відповідь на відзив б/н від 09.04.2021.

16.04.2021 відповідачем - 2 подані через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

20.04.2021 відповідачем -1 подані заперечення б/н від 19.04.2021, заява б/н від 19.04.2021 про застосування позовної давності, клопотання про витребування доказів судом вих.№19/04-1 від 19.04.2021.

Ухвалою суду від 20.04.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.05.2021.

30.04.2021 позивачем подані письмові заперечення б/н від 30.04.2021 стосовно заяви про застосування наслідків спливу позовної давності.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13.05.2021 відкладено судове засідання на 19.05.2021 о 12:15 год.

Ухвалою суду від 19.05.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 24.05.2021 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 24.05.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.06.2021 о 12:15 год.

Ухвалою суду від 03.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.06.2021 о 15:00 год.

В судове засідання, призначене на 17.06.2021, представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, так як була присутня в минулому судовому засіданні.

В судове засідання, призначене на 17.06.2021, представник відповідача-2 не з`явився, 17.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВО ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО" подало клопотання про розгляд справи без участі його представника.

В судове засідання з`явились представники відповідача-1, які заперечили проти задоволення позову.

В судовому засіданні 17.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників відповідача-1, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕБОУД ФАЙНЕНС» дізналось про існування Договору купівлі-продажу нежилого приміщення, серія та номер: 10940, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений 29.12.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», відповідно до якого, ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» передало у власність АТ КБ «Приватбанк», а АТ КБ «Приватбанк» приймає у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 метр квадратний, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 (далі - Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 29.12.2014 ).

Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 метр квадратний, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 і зобов`язується сплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених цим Договором.

При цьому, ТОВ «Ебоуд Файненс» достовірно відомі наступні обставини про те, що станом на 29.12.2014 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 не знаходився об`єкт з відповідним описом, що був зазначений у п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Так, відповідно до Договору генерального підряду у капітальному будівництві №30/01/12-ГР від 30 січня 2012 року, між ТОВ «Ебоуд Файненс» та ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", ТОВ «Ебоуд Файненс» зобов`язується відповідно до Проектної документації, наданої Замовником, ДБН України та умов цього договору завершити будівництво Об`єкту, а ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» зобов`язується прийняти та оплатити виконані ТОВ «Ебоуд Файненс» роботи (п.2.1 Договору). Відповідно до п. 1.1 Договору, Об`єктом за Договором є реконструкція інженерно-лабораторного корпусу, будівлі експериментальної бази, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9.

За відомостями Позивача, з 2006 по 2012 ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" володіло наступним майном: інженерно-лабораторний корпусом літ.А-9 з прибудовою літ. А'-1, тамбуром літ.А''-1 та ганком літ. а загальною площею 5048,3 кв.м та будівлею експериментальної бази літ.Б-3 з тамбуром літ.Б'-1 та перехідною площадкою літ. Б''-1 загальною площею 2041,0 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. Це, зокрема підтверджується, інформацією з Реєстру права власності на нерухоме майно, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно об`єкта нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9.

При цьому, до складу об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 ніколи не входило і не входить дві будівлі експериментальної бази, як зазначено у змісті п. 1.1 оспорюваного Договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Окремо Позивач звертає увагу суду на те, що з 2012 по 2014 ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» проводило дві реконструкції вищезазначеного об`єкта нерухомого майна.

22 червня 2012 року ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» було подано декларацію № ДП5 про початок виконання будівельних робіт стосовно реконструкції інженерно-лабораторного корпусу (літ.А-9) під адміністративну будівлю, розташовану за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 у м. Дніпропетровську. Площа даної будівлі після реконструкції мала бути збільшена з 5048,3 кв.м до 5255, 8 кв.м., функціональне призначення будівлі змінитись з "інженерно-лабораторного корпусу" на "адміністративну будівлю".

14 жовтня 2013 року ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ДП36 стосовно реконструкції будівлі експериментальної бази (літ.Б-3) під адміністративну будівлю, розташованої за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 в м. Дніпропетровську. Площа даної будівлі після реконструкції мала збільшитись з 2041,0 кв.м. до 3962,0 кв.м., функціональне призначення будівлі змінитись з "експериментальної бази" на "адміністративну будівлю".

Подання вищезазначених декларацій ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» також підтверджується відповіддю № 1004-1.18/1991 від 10.11.2020 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області на запит вих. № 02-22/15 від 30.10.2020 арбітражного керуючого Лукашук Л.С. (розпорядника майна ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського»). Копія відповіді № 1004-1.18/1991 від 10.11.2020 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області також надана Позивачу арбітражним керуючим Лукашук Л.С, з відповіддю № 02-21/59 від 22.01.2021 р.

За результатом проведення двох вищезазначених реконструкцій об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9 ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» мало отримати замість «інженерно-лабораторний корпусу» літ.А-9 з прибудовами загальною площею 5048,3 кв.м та будівлі експерементальної бази літ.Б-3 площею 2041,0 кв.м. - дві адміністративні будівлі площею 5255, 8 кв.м та 3962,0 кв.м. за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 у м. Дніпропетровську.

ТОВ «ЕБОУД ФАЙНЕНС» як генеральному підряднику обох вищезазначених реконструкцій відомо про те, що станом на 29.12.2014 (на дату укладення Договору купівлі-продажу нежилого приміщення між ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» та АТ КБ «Приватбанк»):

1) було повністю здійснено реконструкцію будівлі літ А-9 (за декларацією № ДП5 про початок виконання будівельних робіт від 22 червня 2012 р.): інженерно-лабораторного корпусу під адміністративну будівлю, розташовану за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 у м. Дніпропетровську. Зокрема, ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ДП02 від 09.09.2013, здійснено технічну інвентаризацію даної будівлі, яка після реконструкції мала назву вже не «інженерно-лабораторний корпус», а «адміністративна будівля» (про що свідчить навіть титульна сторінка технічного паспорта на будівлю літ. А-9, виготовленого Приватним підприємством "Складовий" 07.08.2013).

2) було повністю (крім окремих внутрішніх «оздоблювальних» робіт) здійснено реконструкцію другої будівлі літ. Б-3 (за декларацією про початок виконання будівельних робіт № ДП36 від 14 жовтня 2013 року): будівлі експериментальної бази під адміністративну будівлю, розташованої за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 в м. Дніпропетровську, зокрема, змінилась поверховість даної будівлі: замість 3-х стало 8-м етажів, змінена площа: за час реконструкції площа була збільшена з 2041,0 кв.м. до 3962,0 кв.м., змінилось функціональне призначення будівлі: з будівлі експериментальної бази під адміністративну будівлю. При цьому, декларація про готовність об`єкта до експлуатації ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» стосовно будівлі літ. Б-3 не подавалась, будівля не вводилась в експлуатацію.

Додатково Позивач підтверджує здійснення реконструкції ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» на будівлі Б-3 (будівля експериментальної бази) до продажу об`єкта нерухомого майна АТ КБ «Приватбанк» (до 28.12.2014), в тому числі, наступними доказами:

- Робочий проект (Загальна пояснювальна записка) «Реконструкція будівлі експериментальної бази під адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: вул. Набережна Заводська, 9, в м. Дніпропетровську» ФОП «Архітектурна майстерня Олексія Козолупи», згідно якого реконструкція будівлі експериментальної бази під адміністративну будівлю полягала у наступному: перетворення 3-х поверхової будівлі в 8-ми поверхову шляхом: 1) створення додаткових (антресольних) поверхів щодо кожного поверху (розділення кожного з 3-х поверхів на два поверхи шляхом монтажу металевих конструкцій міжповерхових перекриттів) в результаті чого з 3 поверхів мало виникнути 6 поверхів та 2) добудова до об`єкта нерухомого майна двох нових поверхів. В результаті зазначених дій з 3 (трьох) поверхів мало виникнути 8 (вісім).

- Технічний паспорт від 12.07.2006, в тому числі, на будівлю літ. Б-3 за адресою: вул. Набережна Заводська, 9 у м. Дніпропетровську, відповідно до змісту якого можна встановити, що будівля літ. Б-3 (будівля експериментальної бази) до реконструкції (у 2006) мала 3 (три) поверхи.

- Договір підряду № 15/09-14-ЗЭБ-перегородки від 15 вересня 2014 року, що було укладено між ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського», ТОВ «Ебоуд Файненс», ТОВ «Рим-Строй» щодо виконання робіт на об`єкті «реконструкція ЗЭБ під офісну будівлю за адресою: вул. Набережна Заводська, буд. 9, Б-1», (п. 1.1 Договору підряду) стосовно монтажу перегородок із гіпсокартону у приміщеннях для виконання робіт: 1 поверх, 2 поверх, 3 поверх, 4, 5, 6, 7, 8 поверх (п. 1.4 Договору підряду). Таким чином, станом на вересень 2014 р. будівля Б-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9 вже мала 8 (вісім) поверхів.

- Договору № АЭ 89.11.14 від 28 листопада 2014 року, що було укладено між ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського», ТОВ «Ебоуд Файненс», ТОВ «Атлас-Енерго» стосовно проектування ТОВ «Атлас-Енерго» рідкопаливної котельні на 600 кіловат та диспетчеризації інженерних систем будівлі (додаткова угода № 1 від 17 грудня 2014 року), відповідно до кошторису, викладеного у додатку до додаткової угоди № 1 від 17 грудня 2014 року, будівля «реконструкція ЗЭБ під офісну будівлю за адресою: вул. Набережна Заводська, буд. 9, Б-1» станом на 17 грудня 2014 р. мала наступний опис: офісна будівля, 8 поверхів, площа поверху - 600 кв.м., число працюючих - 480 осіб.

- Договір підряду № 03/06-14-ЗЭБ-Г на виконання комлексу геодезичних робіт від 03 червня 2014 року, що було укладено між ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського», ТОВ «Ебоуд Файненс», Фізична особа-підприємець Ковальов Павло Миколайович, відповідно до якого ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського» доручає, а Фізична особа-підприємець Ковальов П.М. приймає на себе геодезичний супровід будівництва об`єкта нерухомості: офісна будівля з центром обробки даних, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9, Б-1. На виконання Договору підряду № 03/06-14-ЗЭБ-Г на виконання комплексу геодезичних робіт від 03 червня 2014 року, було виконано зйомку фасаду по ряду А від 04.12.2014 (викладена у вигляді схеми), з якої вбачається, що станом на 04.12.2014 будівля Б-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9 вже мала 8 (вісім) поверхів.

- Договір підряду № 31-01/14-ЗЭБ-МК від 31 січня 2014 року було укладено між ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського», ТОВ «Ебоуд Файненс», Приватне підприємство «Стальстройінвест» щодо виконання робіт по монтажу металевих конструкцій міжповерхових перекриттів на об`єкті «реконструкція будівлі експериментальної бази під адміністративну будівлю за адресою: вул. Набережна Заводська, буд. 9, Б-1». 03.03.2014 сторонами було складено та підписано додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до п. 1 якої замовник доручає, а підрядник виконує на свій ризик власними силами та засобами влаштування металевих конструкцій надбудови 2-х поверхів на об`єкті: реконструкція ЗЕБ під офісну будівлю на вул. Набережна Заводська, 9, Б-1 у м. Дніпропетровську.

Відповідно до Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 по справі № 904/983/15, що була залишено без змін Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 року та Постановою Вищого господарського суду України від 12 квітня 2017 року, було стягнуто на користь підрядника - Приватного підприємства «Стальстройінвест» грошові кошти з ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського» та, зокрема, встановлено здійснення відповідних робіт про монтажу металевих конструкцій міжповерховних перекриттів, а також надбудови двох нових поверхів підрядником - Приватним підприємством «Стальстройінвест» у 2014 році.

Таким чином, станом на 29.12.2014 будівлі, що входили до об`єкта нерухомого майна: повністю втратили первинні характеристики, а саме характеристики, що були притаманні ним до реконструкції: інженерно-лабораторному корпусу літ.А-9 з прибудовою літ. А'-1, тамбуром літ.А''-1 та ганком літ.а загальною площею 5048,3 кв.м та будівлі експерементальної бази літ.Б-3 з тамбуром літ.Б'-1 та перехідною площадкою літ. Б''-1 загальною площею 2041,0 кв.м та і стали іншими будівлями, а в цілому - іншим об`єктом нерухомого майна: адміністративною будівлею площею 4859,6 кв.м. та адміністративною будівлею площею 3962,0 кв.м.

При цьому, ТОВ "Ебоуд Файненс" наголошує, що за результатами реконструкції об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 втратив тотожність із тим об`єктом нерухомого майна, на який власником - ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" було отримано право власності у 2006, відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. і до введення в експлуатацію всього об`єкта нерухомого майна, що знаходився за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9 в цілому став об`єктом незавершеного будівництва.

Станом на дату продажу об`єкт нерухомого майна об`єкт нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9, що належав ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського» відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. втратив свою тотожність з реально існуючим об`єктом нерухомості.

Оскільки об`єкт нерухомого майна, що був предметом Договору купівлі-продажу нежилого приміщення, серія та номер: 10940, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Т.В., укладений 29.12.2014 був змінений за результатами реконструкції, під час купівлі-продажу даного об`єкта мала бути здійснена технічна інвентаризація. Якщо б вона була здійснена, було б встановлено наявність технічних змін в об`єкті нерухомості, не введення реконструйованого об`єкта в експлуатацію та не здійснення щодо нього державної реєстрації, що фактично унеможливило б укладення договору купівлі-продажу.

Таким чином, до продажу нового об`єкту нерухомості (будівель після реконструкції) колишній власник - ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" мав: 1) провести поточну технічну інвентаризацію обох будівель, 2) ввести об`єкт (обидві будівлі) в експлуатацію та 3) здійснити державну реєстрацію реконструйованих будівель з отриманням на них нового правовстановлювального документа - свідоцтва на реконструйований об`єкт.

Таким чином, ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" було продано АТ КБ «Приватбанк» об`єкт нерухомості, на який він ще не набув права власності (на реконструйований об`єкт він ще не набув права власності, а первинного об`єкта нерухомості фактично вже не було).

Позивач як кредитор у процедурі банкрутства наголошує на наступних порушених його правах:

1)Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9 було укладено з порушенням законодавства, що зумовлює визнання його недійсним, таким чином, актив - об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9 вибув з ліквідаційної маси боржника незаконно, що у свою чергу, може зумовити неможливість погашення кредиторських вимог Позивача (заборгованість за кредиторськими вимогами перед Позивачем, в свою чергу, виникла ще до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу) як кредитора у процедурі банкрутства даного боржника,

2) Вартість об`єкта нерухомого майна визначається з огляду на його площу, а з огляду на те, що у Договорі купівлі-продажу об`єкта нерухомості площа будівлі Б-3 (будівля експериментальної бази) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9 була вказана менше за фактичну на 1921 кв.м. (3962,0 кв.м. фактичної - 2041,0 кв.м. вказаної в договорі), в перерахунок на ціну вказану в договорі, це свідчить про заниження ціни за майно щонайменше на 5 млн. грн. (зазначена сума вирахувана з огляду на ціну майна вказану в договорі купівлі-продажу). Фактично зазначена частина нерухомості була продана безоплатно, що істотно погіршило майновий стан боржника та зумовило його неплатоспроможність та непогашення заборгованості перед Позивачем.

Усі вищезазначені обставини, на думку Позивача, є підставою для визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежилого приміщення, серія та номер: 10940, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений 29.12.2014 р. між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», що і стало підставою для звернення Позивачем до суду.

Предметом доказування у даній справі є наявність обставин, з яким закон пов`язує недійність укладеного договору, а саме: невідповідність предмета договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості реальному об`єкту нерухомості, що знаходився за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 станом на дату укладення договору, відсутність правомочностей у ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" на розпорядження об`єктом нерухомості станом на дату продажу - на 29.12.2014 заниження ціни об`єкта нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч 3 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, 29.12.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», відповідно до якого, ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» передало у власність АТ КБ «Приватбанк», а АТ КБ «Приватбанк» приймає у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 метр квадратний, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 (далі - Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 29.12.2014 ).

Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 метр квадратний, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 і зобов`язується сплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених цим Договором.

Судом встановлено, що станом на 29.12.2014 будівлі, що входили до об`єкта нерухомого майна: повністю втратили первинні характеристики, а саме характеристики, що були притаманні ним до реконструкції: інженерно-лабораторному корпусу літ.А-9 з прибудовою літ. А'-1, тамбуром літ.А''-1 та ганком літ.а загальною площею 5048,3 кв.м та будівлі експерементальної бази літ.Б-3 з тамбуром літ.Б'-1 та перехідною площадкою літ. Б''-1 загальною площею 2041,0 кв.м та і стали іншими будівлями, а в цілому - іншим об`єктом нерухомого майна: адміністративною будівлею площею 4859,6 кв.м. та адміністративною будівлею площею 3962,0 кв.м.

За результатами реконструкції об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 втратив тотожність із тим об`єктом нерухомого майна, на який власником - ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" було отримано право власності у 2006 році, відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. і до введення в експлуатацію всього об`єкта нерухомого майна, що знаходився за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9 в цілому став об`єктом незавершеного будівництва.

Можливість втрати тотожності предмета нерухомості внаслідок реконструкції підтверджується зокрема судовою практикою Верховного суду, який у своїй постанові від 14 грудня 2013 року (провадження № 6-130цс13), зазначив наступне:

«Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 Цивільного кодексу України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Таким чином, норма частини першої статті 376 Цивільного кодексу України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій №146)»

Відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2016 у справі № 922/4709/15, суд касаційної інстанції зазначив про наступне: "щодо доводів заявника касаційної скарги стосовно необхідності дослідження наявності у діях власника волі на передачу майна іншій особі, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судами обґрунтовано встановлено, що нежитлові приміщення першого поверху та підвалу у будівлі літ. "Г-1", за адресою м. Харків, проспект Московський, 257, на які мало право власності ТОВ "Таміра" (індивідуально визначена річ) перестали фактично (в натурі) в тому ж вигляді існувати з того часу, як були проведені будівельні роботи з реконструкції приміщень й право власності на об`єкт у літ. "АГ-1" було зареєстровано за ТОВ "Легат 2013", позивач намагається витребувати майно, котре йому ніколи не належало і має при цьому інші відмінні характеристики від того майна, яке належало позивачу на праві власності, в зв`язку з чим, встановлення факту наявності у діях власника волі на передачу майна іншій особі в порядку ст. 388 ЦК України, в даному випадку не має юридичного значення в силу відсутності підстав для застосування норм ст. 387 ЦК України, а саме майно яке хоче повернути в натурі позивач не збереглося в натурі на момент звернення з віндикаційним позовом».

Таким чином, станом на дату продажу об`єкт нерухомого майна об`єкт нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9, що належав ТОВ «Товариство освіти імени М.С. Грушевського» відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. втратив свою тотожність з реально існуючим об`єктом нерухомості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», об`єкт незавершеного будівництва - це об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства. Будівництвом, в свою чергу, є нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва (п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єкта, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45).

Згідно листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2012 №7/17-12928 "Щодо віднесення окремих об`єктів соціальної сфери до об`єктів реконструкції та капітального ремонту" за визначенням, наведеним у державних будівельних нормах ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", реконструкція - перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об`єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо). Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України в роз`ясненні від 01.07.2006 року "Щодо трактування понять "реконструкція приміщень" та "прибудова"" зазначає, що Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76 та зареєстрованих у Мін`юсті 25.08.2005 за №927/11207, дано наступне визначення: "Реконструкція житлового будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог".

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.12.2019 по справі №916/633/19, Верховний суд зазначив про те, що «об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно».

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеній у Постанові Верховного суду по справі №910/4032/18 від 13 березня 2019 року, «державна реєстрація права власності як на об`єкт незавершеного будівництва, так і на нерухоме майно здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналіз положень статті 331 Цивільного кодексу України у системному зв`язку з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Що стосується об`єкта незавершеного будівництва, то за визначенням частини 3 статті 331 Цивільного кодексу України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). З метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо такого майна (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.

Проте факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, оскільки така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Судом встановлено, що реконструкція орендованого майна позивачем не завершена, спірний об`єкт в експлуатацію не введений та не зареєстрований, а отже не набув статусу нерухомого майна, як об`єкта цивільного права».

Таким чином, станом на дату продажу об`єкт нерухомого майна об`єкт нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 9 у результаті двох реконструкцій перетворився в об`єкт незавершеного будівництва, котрий, в свою чергу, до його введення в експлуатацію в цілому та здійснення державної реєстрації права власності на нього є лише сукупністю належних забудовнику (ТОВ «Товариство освіти ім. імені М.С. Грушевського») будівельних матеріалів.

Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, було зазначено про те, що "вищевказане нежиле приміщення, що відчужується, належить Продавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу ВЕА №547488 реєстр №2033, 18.07.2006, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М.".

Але відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (у редакції станом на дату оскаржуваного договору), було визначено порядок здійснення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна після його реконструкції. Зокрема, у даній нормі зазначено про те, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачою свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Отже, реєстраційним законодавством було встановлено порядок державної реєстрації об`єкта нерухомого майна після здійснення реконструкцій наступним чином: замовник будівництва має звернутись до державного реєстратора з попередніми правовстановлювальними документами, технічним паспортом, документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та отримати свідоцтво, при цьому документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Таким чином, до продажу нового об`єкту нерухомості (будівель після реконструкції) колишній власник - ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" мав ввести об`єкт (обидві будівлі) в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію реконструйованих будівель з отриманням на них нового правовстановлювального документа - свідоцтва на реконструйований об`єкт.

З огляду на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ні ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», до відчуження, ні АТ КБ "Приватбанк" після отримання у власність не отримувало будь-якого свідоцтва про реєстрацію реконструйованого об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В даному випадку, у продавця - ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського» не було на момент укладення договору об`єкта нерухомого майна, що було зазначено у п. 1.1 спірного Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експериментальної бази, загальною площею 4859,6 кв.м. та будівля експериментальної бази загальною площею 2041,0 метр квадратний, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9. Реальний об`єкт нерухомого майна, що йому належав станом на дату продажу втратив тотожність з майном, що належало йому до реконструкції, а до введення двох реконструйованих будівель в експлуатацію в цілому та здійснення державної реєстрації даного об`єкта після реконструкції у продавця ще не було і нового об`єкта нерухомого майна (що був утворений після реконструкції), а саме двох адміністративних будівель: 8-поверховою та 9-поверхової.

Таким чином, предметом договору купівлі-продажу був товар:

1) якого не було у продавця на момент продажу,

2) не було б створено продавцем у майбутньому

З викладеного вбачається, що оспорюваний договір купівлі-продажу було укладено з порушенням норми ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України, тобто, з порушенням ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, згідно якої зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, що відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

Щодо наявності порушеного права позивача оспорюваним договором, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статі 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи".

Судом встановлено встановлено, що в ході розгляду справи №904/5314/20 про банкрутство ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс" подано позов до Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВА ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного 29.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Тобто, з позовною вимогою щодо визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним звернулась не сторона цього договору, а заінтересована особа - ТОВ «ЕБОУД ФАЙНЕНС», яка вважає порушеними свої права та інтереси.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Розгляд позову ТОВ «ЕБОУД ФАЙНЕНС» до вказаних вище відповідачів про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним здійснюється в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", яке було стороною спірного договору.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства (норми якого слугують підставою для передачі даного спору для розгляду в межах справи про банкрутство), які передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

За приписами статті 1 Закону про банкрутство сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

За змістом ч. 1, 2 та 9 статті 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Суд зазначає, що оскільки задоволення кредиторських вимог відбувається за рахунок майна боржника, то можливе включення до реєстру штучно створених вимог на підставі договорів, які не відповідають вимогам закону, прямо впливають на права кредиторів такого боржника щодо задоволення їх вимог у справі про банкрутство.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «ЕБОУД ФАЙНЕНС», позивач стверджує щодо наявності у Боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", на момент вчинення спірного правочину значних грошових зобов`язань перед кредиторами, зокрема перед ТОВ «ЕБОУД ФАЙНЕНС» в сумі 208 138,68 грн.

Крім того, з матеріалів справи №904/5341/20 судом встановлено і наявність на момент вчинення спірного правочину значних грошових зобов`язань перед ПрАТ СК "ІНГОССТРАХ" в розмірі 10 126 000,00 грн (десять мільйонів сто двадцять шість тисяч гривні 00 копійок), що підтверджено відповідними судовими рішеннями, а саме ухвалами суду від 10.12.2020, 22.12.2020 у справі №904/5341/20

При цьому суд зазначає, що угоди, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Для вирішення питання про визнання недійсним правочину оспорюваного заінтересованою особою правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи.

У даному випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину.

Тому, у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд наголошує, правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання зі сплати заборгованостей за договороми діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом направленим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Відтак, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник позбавляється активів, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду від 20.01.2021 у справі № № 910/8992/19 (910/20867/17).

Доводи відповідача-1, що зазначені в відзиві на позов, а саме:

- оспорюваний договір не може бути визнаний недійсним у межах провадження у справі про банкрутство №904/5314/20 за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора зі спеціальних підстав;

- позивач, який не був стороною оспорюваного договору, в своїй Позовній заяві не зазначив, яке саме право або інтерес було порушено або не визнано, оспорюваним договором;

- позивачем подано позов в даній справі більше як через сім років від дати його укладання, що будь-яких прав або інтересів у Позивача щодо оспорюваного договору, таких прав взагалі у Позивача не існувало ні станом на дату укладання договору, ні станом на дату відкриття судом справи про банкрутство суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими обставинами, висновками суду, матеріалами справи та вищенаведеними нормами чинного законодавства.

В відзиві на позов ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського» зазначило, що не встигло здійснити державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна з технічними характеристиками за наслідками проведення реконструкцій обох будівель, а саме після того, як дві будівлі, що складають даний об`єкт нерухомого майна, перетворились з будівлі інженерно-лабораторного корпусу та будівлі експериментальної бази на дві адміністративні будівлі, даний об`єкт нерухомого майна був проданий з первинними характеристиками. На думку ТОВ «Товариство освіти імені М.С. Грушевського», продаж об`єкта нерухомого майна станом на 29.12.2014 був можливий лише у зазначеному вигляді і не суперечив чинному законодавству, проте доказів в обґрунтування своєї позиції Відповідачем-2 не надано.

Позовна вимога в частині припинення право власності Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001) на об`єкт нерухомого майна: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експерементальної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро (колишня назва - м. Дніпропетровськ), вулиця Набережна Заводська, будинок 9, задоволенню не підлягає, оскільки наслідки визнання недійсним правочину встановлені ст.216 Цивільного кодексу України, а саме: разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

34.1. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України та статті 20 ГК України кожна особа/суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного/господарського законодавства.

34.2. У рішенні від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства", Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції, ратифікованої Верховною Радою України Законом від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 N 15-рп/2004 зазначено, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

За змістом абзацу другого частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що передбачений законом або договором, а статтею 20 ГК України передбачено можливість захисту права та законного інтересу шляхом встановлення правовідносин.

Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 925/1265/16 (провадження N 12-158гс18)). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (провадження N 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (провадження N 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц (провадження N 14-338цс18).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про припинення права власності не є належним способом захисту.

Що стосуються позовної вимоги про зобов`язання Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001) повернути до складу ліквідаційної маси банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", (ідентифікаційний код юридичної особи: 34497854. місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, б. 9) об`єкт нерухомого майна: інженерно-лабораторний корпус (адміністративна будівля), будівля експерементальної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро (колишня назва - м. Дніпропетровськ), вулиця Набережна Заводська, будинок 9, суд звертає увагу, що справа №904/5314/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" перебуває на стадії розпорядження майном, банкрутом на час розгляду даної справи не визнано, а отже заявлена вимога є передчасною.

Щодо заяви Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про застосування строків позовної давності, суд не вбачає підстави для її задоволення з огляду на наступне.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України). Частинами 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України у визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. За змістом наведеної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом постанов Верховного Суду від 26 червня 2018 року та 28 січня 2020 року у справі № 910/20564/16, Постанова КГС ВС від 28 травня 2020 року у справі № 910/13119/17, вирішуючи питання пропуску строку позовної давності у спорах щодо визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, суд касаційної інстанції виходить із того, що початок перебігу позовної давності для звернення до суду з такими позовами не може автоматично збігатися з датою публікації відомостей про реєстрацію знака для товарів і послуг. Це право пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного конфлікту на ринку щодо оспорюваного позначення, наприклад, початком використання спірного позначення на ринку.

АТ КБ "Приватбанк" вважає, що у «Позивач довідався про укладення оспорюваного договору або у нього була можливість бути обізнаним про його укладення з 20.04.2015, що беззаперечно підтверджується наступним:

- 30.12.2014 між Боржником та Банком укладено Договір комісії №30/12-2014/1 у відповідності до умов якого Боржник зобов`язався укласти від імені Банку договори підряду/постачання з метою виконання реконструкції будівель експериментальної бази, що знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 9

- 20.04.2015 між Боржником, Позивачем та ТОВ «АСУ» укладено договір підряду № 20-04/15-ЗЭБ, у відповідності до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з реконструкції системи вентиляції бомбосховища на об`єкті»

При цьому, АТ КБ «Приватбанк» не зазначає в чому полягає беззаперечність підтвердження Договором комісії від 30.12.2014 та договору підряду, стороною якого був Позивач, але не був АТ КБ «Приватбанк», свідчать про беззаперечність того факту, що станом на дату укладення договору підряду від 20.04.2015 Позивачу стало відомо про факт продажу ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9.

Зокрема, Договір комісії від 30.12.2014 укладався між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», тобто його стороною НЕ був Позивач.

Договір підряду від 20.04.2015 був укладений дійсно між ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» як замовником, Позивачем як генеральним підрядником та ТОВ «АСУ» як підрядником, при цьому його стороною НЕ був АТ КБ «Приватбанк», його умови не містили (і не мали містити) інформації стосовно права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, б. 9, обставини його виконання також не були пов`язані з обставинами переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, б. 9 від ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» до АТ КБ «Приватбанк».

Так, відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Крім того, згідно із ст. 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Таким чином, як відповідно до умов договору підряду № 20-04/15-ЗЭБ від 20.04.2015, так і відповідно до норм цивільного законодавства, сторонами будь-якого договору підряду є замовник, підрядник та/або генеральний підрядник, при цьому законодавство не пов`язує статус замовника з будь-якими майновими правами на об`єкт нерухомого майна та не зобов`язує підрядника/генерального підрядника з`ясовувати факт права власності/зміни права власності на об`єкт нерухомого майна на якому виконується договір підряду. Правова природа договору генерального підряду/ договору підряду стосується виконання певних робіт підрядником/генеральним підрядником за умовами та завданням замовника, виконання цих робіт не зумовлює виникнення будь-яких майнових прав у підрядника/генерального підрядника на об`єкт нерухомого майна. Таким чином, твердження АТ КБ «Приватбанк» про те, що «станом на дату укладання Договору підряду від 20.04.2015 власником предмету Оспорюваного договору вже був Банк, про що у Позивача, як генеральному підряднику було відомо, тобто саме з 20.04.215 Позивач міг бути обізнаним про укладення оспорюваного договору» є безпідставним та не підтверджується умовами договору підряду та нормами чинного законодавства.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» зазначає про пропуск строку позовної давності з огляду на те що Позивач був обізнаний про укладання Оспорюваного правочину є матеріали судової справи № 904/983/15, учасником якої був Позивач.

Так, в матеріалах справи № 904/983/15 міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56460050 від 01.04.2016 за параметрами пошуку по коду ЄДРПОУ Боржника, згідно з якою у ДРРПНМ відсутнє зареєстроване за Боржником право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9, а наданими Банком інформаційними довідками підтверджується, що таким власником з 29.12.2014 вже був Банк.

Стосовно даних обставин судом встановлено наступне:

- в матеріалах справи № 904/983/15 дійсно міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56460050 від 01.04.2016 за параметрами пошуку по коду ЄДРПОУ Боржника, згідно з якою у ДРРПНМ відсутнє зареєстроване за Боржником право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9, при цьому дана інформаційна довідка надана Позивачем у справі № 904/983/15 - Приватним підприємством «СТАЛЬСТРОЙІНВЕСТ» якраз з метою підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Набережна Заводська, б. 9 станом на 01.04.2016.

При цьому, Позивач у справі № 904/983/15 - Приватне підприємство «СТАЛЬСТРОЙІНВЕСТ» мав обґрунтовані підстави вважати, що об`єкт нерухомого майна станом на 01.04.2016 належить ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського», так як і Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56460050 від 01.04.2016 був запис про право власності ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» на об`єкт нерухомого майна:

ВІДОМОСТІ ПРО ОБ`ЄКТ НЕРУХОМОГО МАЙНА

Реєстраційний номер майна: 15255864

Тип майна: інженерно-лабораторний корпус,будівля експерементальної бази

Адреса нерухомого майна: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Заводська, будинок 9

Загальна вартість нерухомого майна (грн): 4660000

Технічний опис майна: Інженерно-лабораторний корпус літ.А-9 з прибудовою літ. А'-1, тамбуром літ.А''-1 та ганком літ.а загальною площею 5048,3 кв.м та будівля експерементальної бази літ.Б-3 з тамбуром літ.Б'-1 та перехідною площадкою літ. Б''-1 загальною площею 2041,0 кв.м.

Примітка: збільшення загальної площі в літ. А-9 на 65,1 кв.м.за рахунок переобладнання, яке узаконено технічним висновком інспекції ДАБК від 15.06.2006р. за No677/6.

ВІДОМОСТІ ПРО ПРАВА ВЛАСНОСТІ

Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 25.07.2006

Дата внесення запису: 25.07.2006

Назва: "Товариство освіти ім. М.С.Грушевського " товариство з обмеженою відповідальністю

Код

Форма власності: приватна

Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, ВЕА No547488 реєстр No2033, 18.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М.»

При цьому, право власності ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» виникло 2006 р., тобто, до 2013.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Станом на 2006, згідно з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», до створення єдиної системи органів державної реєстрації прав реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (пункт 5 Прикінцевих положень цього Закону).

Бюро технічної інвентаризації проводять державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно згідно із вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 на підставі документів, що визначені цим Тимчасовим положенням.

Таким чином, державна реєстрація права власності ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» у 2006 у Реєстрі права власності («реєстрі БТІ») відповідало законодавству, що діяло на той час.

При цьому, відповідно до правил ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у разі реєстрації в Державному реєстрі речових прав відомостей, що переносились з Реєстру права власності, дані в Реєстрі права власності погашались.

Так, відповідно до пп. 29, 30 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в редакції станом на дату укладення оспорюваного договору), у випадках, передбачених законодавством, державний реєстратор вносить до записів Державного реєстру прав відомості про перенесення записів про нерухоме майно, про право власності та суб`єкта цього права, про інші речові права та суб`єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав із розділів, які закриваються, або спеціального розділу Державного реєстру прав, інформаційних систем, у яких до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства здійснювалася державна реєстрація прав (далі - інформаційна система).

Під час перенесення записів із розділів або спеціального розділу Державного реєстру прав державний реєстратор вносить такі відомості:

номер запису, що переноситься;

дата та час перенесення запису.

Під час перенесення записів з інформаційних систем державний реєстратор вносить такі відомості:

назва відповідної інформаційної системи;

реєстраційний номер, дата і час реєстрації запису у відповідній інформаційній системі;

дата та час перенесення запису.

Під час перенесення записів дата та час державної реєстрації таких речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень відповідає даті та часу їх державної реєстрації у відповідних розділах/інформаційних системах і залишається незмінною.

Після перенесення запису з розділу або із спеціального розділу Державного реєстру прав до розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному записі у розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення запису.

Обставини відсутності відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (про що зазначає АТ КБ «Приватбанк» у своїй заяві про застосування строку позовної давності), не має жодного правового значення стосовно виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було набуто до 2013 р., тобто до дати початку функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, у разі існування непогашеного запису про право власності на нерухоме майно у Реєстрі права власності, Приватне підприємство «Стальстройінвест» - позивач у справі № 904/983/15, ТОВ «Ебоуд Файненс» мали обґрунтовані сподівання про дійсність відповідного запису про право власності, та не могли знати про зміну власника відповідного об`єкта нерухомого майна.

Стосовно інших інформаційних довідок, про які зазначає АТ КБ «Приватбанк», то вони були надані АТ КБ «Приватбанк» лише під час розгляду даної справи № 904/5314/20 (904/764/21) та про їх існування не могло бути відомо ТОВ «Ебоуд Файненс» до розгляду даної справи.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» звертає увагу «на практику Верховного суду у постановах від 30.04.2020 у справі № 908/61/13-г, від 09.04.2020 у справі № 10/Б-743 та у постанов від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, в якому зазначено, що при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство і дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)».

При цьому, судом встановлено, що дані правові позиції Верховного суду стосуються саме справ за вимогами (позовами) боржника/арбітражного керуючого, а не кредиторів, крім того, кредитор - ТОВ «Ебоуд Файненс» вважає початком перебігу строку позовної давності НЕ порушення провадження у справі про банкрутство чи дату призначення арбітражного керуючого, а дату повідомлення кредитору - ТОВ «Ебоуд Файненс» про факт та обставини укладення договору купівлі-продажу від 29.12.2014 стосовно продажу об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, б.9.

Таким чином, судом встановлено, що Позивачем не було порушено строк позовної давності у даній справі, з огляду на що даний строк необхідно відліковувати з 15.01.2021 - дати проведення загальних зборів кредиторів ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського».

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів -1,2 пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс" (49040, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.32, ) до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК"(01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, ), відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВО ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО"(49000, м.Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, припинення права власності, зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна до ліквідаційної маси задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., зареєстрований в реєстрі 10940, укладений 29.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 34497854, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Набережна Заводська, будинок 11) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, Ід, м. Київ, 01001).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВАРИСТВО ОСВІТИ ІМ. М.С. ГРУШЕВСЬКОГО" (49000, м.Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс" (49040, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.32, ) 1 135,00 грн судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебоуд Файненс» (49040, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.32, ) 1 135,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.06.2021.

Суддя А.Є. Соловйова