ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4387/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"

до Верхньодніпровської міської Ради

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача основний борг - 175 561,07 грн., пеню 3 712,64 грн., 3% річних - 863,11 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2021 справу №904/4387/21 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, про повідомлення Відповідача свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 610.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вимог, викладених в ухвалі суду від 30.04.2021, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа судом розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2021 сторони уклали Договір на постачання природного газу №41АВ497-393-21 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Позивач) зобов`язався передати у власність Споживачу (Відповідачеві) у 2021 році товар за кодом ДК 021:20-6 "Газове паливо" (природний газ) (далі газ), а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем. Підписуючи цей договір, Споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що Сторони укладатимуть додаткові угоди. Підписуючи цей договір, Споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії Договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

Відповідно до п.3.2. Договору ціна одного кубічного метру (куб.м) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 8,113424 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,136576 грн.

Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 8,250000 грн.

Податок на додану вартість 1,650000 грн.

Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 9,900000 грн.

Згідно з п.4.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п.4.2. Договору оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України гривні в наступному порядку:

- оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п.4.4. Договору).

Пунктом 6.2.1. Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору, в січні 2021, Позивач поставив Відповідачеві природний газ в обсязі 16 498,31 куб. метрів на загальну суму 163 333,27 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання - передачі природного газу від 31.01.2021 №ДО381001405; у лютому 2021, Позивач поставив Відповідачеві природний газ в обсязі 17 428,06 куб. метрів на загальну суму 172 537,80 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання - передачі природного газу від 28.02.2021 №ДО381004282.

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ розраховувався частково, у зв`язку з чим за ним обліковується борг у розмірі 175 561,07 грн.

На підтвердження боргу Позивач надав акт звіряння взаємних розрахунків від 01.04.2021, підписаний обома сторонами.

З посиланням на п. 6.2.1. Договору, за прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 3 712,64 грн. за період з 11.02.2021 до 21.04.2021.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних 863,11 грн. за період з 11.02.2021 до 21.04.2021.

Нарахування проводилося окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки газу, порушення Споживачем умов Договору в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростовував.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, акти приймання - передачі природного газу, акт звіряння взаємних розрахунків), суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи суму основного боргу, оскільки матеріалами справи підтверджено та не спростовано Відповідачем неналежне виконання останнім умов Договору, в частині своєчасної оплати наданого Позивачем природного газу, за наведений період.

Перевіривши розрахунки Позивача щодо 3 % річних, суд встановив, що розрахунки 3% річних проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Розрахунки пені Позивачем проведені не правильно. За перерахунком суду, пеня з простроченої суми за період з 16.04.2021 по 21.04.2021 становить 375,17 грн., а всього пеня з простроченої суми становить 3 654,92 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 175 561,07 грн. - основного боргу, 3 654,92 грн. пені, 863,11 грн. 3% річних, решта вимог не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Верхньодніпровської міської ради, 51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, пр. Шевченка, 21 (код 04052595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49000, м. Дніпро, вул. Поля, 2, Літ А-2 (код 39572642) 175 561,07 грн. основного боргу, 3 654,92 грн. пені, 863,11 грн. 3% річних, 2 701,18 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 29.06.2021.

Суддя С.Г. Юзіков