Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1352/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Загоруйко В.І.- адвокат, ордер серії ЖТ № 079859 від 18.01.2021;

від відповідача: Мариніна М.О. - адвокат, ордер серії ЖТ № 092218 від 08.02.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Муц Олени Анатоліївни

до Державного підприємства "Олевське лісове господарство"

про стягнення 321426,91 грн.

В судовому засіданні 27.05.2021 оголошувалась перерва до 09.06.2021 об 15:00 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 313862,82 грн. основного боргу, 7564,09 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання по оплаті виконаних робіт та наданих послуг, пов`язаних з лісництвом за договорами №16 від 16.02.2018 та № 4 від 02.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання.

29.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній не визнає позовні вимоги. Зазначає, що у зв`язку з проведеними у лютому 2020 року ДБР м. Києва обшуками в межах кримінального провадження на підприємстві відсутній акт огляду використання лісових ресурсів, оспорювані договори, протоколи погодження договірної ціни. За таких обставин ДП "Олевське лісове господарство" не може підтвердити, чи виконані роботи в повному обсязі, а позивач не подав належних доказів якісного виконання робіт за договорами №16 та №4. Водночас відповідач зазначив, що частині актів приймання-передачі робіт та послуг зазначено, що роботи виконувались згідно договору №11 від 02.01.2019, зобов`язання по якому не є предметом спору в даній справі.

Також ухвалою суду від 29.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1352/20 до судового розгляду по суті. Також даною ухвалою в порядку статті 81 ГПК України витребувано у ФОП Муц О.А. належним чином засвідчені копії актів приймання передачі робіт та послуг за час та період наданих послуг, а саме: від 28.12.2019; по кв. 63 вид. 33 пл. 5,0 га; по кв. 57 вид. 19 пл. 5,1 га - для долучення до матеріалів справи, а оригінали вказаних докуменів - для огляду в судовому засіданні.

27.04.2021 позивач на виконання вимог ухвали подала суду акти приймання-передачі робіт.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2018 між Державним підприємством "Олевське лісове господарство" (замовник/відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Муц Оленою Анатоліївною (виконавець/позивач) укладено договір №16 (а.с. 6-10), відповідно до якого виконавець має право та зобов`язується на власний ризик, власними силами і силам найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги, пов`язані з лісівництвом а саме:

підготовчі роботи;

лісосічні роботи (валка, обрубка, складування);

трелювання деревини:

заключні роботи ( зачистка лісосік).

Замовник в свою чергу мас право та зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги (п.п. 1.1. договору).

Пунктом 10.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до момснту остаточного виконання, але у будь-якому випадку до 31.12.2018.

В послідуючому 02.01.2019 між сторонами у справі укладено договорі № 4, згідно якого виконавець має право та зобов`язується на власний ризик, власними силами і силам найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги, пов`язані з лісівництвом а саме:

підготовчі роботи;

лісосічні роботи (валка, обрубка, складування);

трелювання деревини:

заключні роботи (зачистка лісосік).

Замовник в свою чергу мас право та зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги (п.п. 1.1. договору).

Сторони погодили в п. 6 договору, що замовник щоденно здійснює приймання заготовленої лісопродукції за участю представника виконавця на підставі вимог нормативно-правових актів України наведених у додатку № 3 (п.п. 6.1. договору). Про надані послуги виконавець щомісячно складає акт приймання-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін протягом 3 робочих днів з дня фактичного надання послуг ( п.п. 6.2. договору). Після надання всього об`єму послуг за договором складається акт огляду місць використання лісових ресурсів (додаток № 7), в якому замовник за наявності вказує зауваження, методи та терміни їх усунення, види та суми порушень природоохоронного законодавства. Після усунення всіх недоліків та зауважень, виявлених представниками замовника сторони засвідчують цей факт своїми підписами в акті огляду місць використання лісових ресурсів або складанням додаткового акта (п.п. 6.3. договору).

Пунктами 2.1. та 2.2. договору визначено, що загальна сума договору становить загальну кількість коштів у всіх підписаних сторонами актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Ціна на послуги встановлюються в грошовій одиниці України.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після надання виконавцем рахунка-фактури на оплату наданих послуг на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт на протязі тридцяти календарних днів (п.п. 4.1. договору).

Відповідно до п.п. 4.2. договору форма розрахунку за Договором - безготівкова.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що замовник проводить оплату наданих послуг протягом тридцяти календарних днів з моменту надання рахунка-фактури згідно підписаного сторонами акта приймання передачі виконаних робіт.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту і остаточного виконання, але у будь-якому випадку до 31.12.2019 (п.п. 10.1. договору).

Як зазначила в позові позивач, зобов`язання нею були виконані в повному обсязі, а відповідач не оплатив надані послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 313862,82 грн. На підтвердження чого між сторонами договору підписано акт звірки розрахунків за період з 01.01.2018 по 26.05.2020 року на загальну суму 313862,82 грн. (а.с. 21-24)

В послідуючому позивач направив відповідачеві претензію за вих. №1 від 18.08.2020 (а.с. 25), яка була була отримана 20.08.2020 року про що свідчить підпис та вхідний номер №333.

11.09.2020 позивач повторно направив відповідачу претензію за вих. №2, яка була вручена йому 11.09.2020, про що свідчить підпис.

Проте вимоги претензій відповідач залишив без належного реагування.

Разом з тим, 08.08.2020 за вих. №826 відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив, що повністю визнає наявну заборгованість в розмірі 313862,82 грн., яка буде погашена в 4-му кварталі 2020 року.

Як зазначалося раніше, 27.04.2021 позивач на виконання вимог ухвали подала суду акти приймання-передачі робіт.

З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернулася до суду з даним позовом

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом відзначила, що між сторонами у справі підписано акт звірки взаємних розрахунків (а.с. 21-24), а також відповідачем надіслано гарантійний лист, згідно якого останній визнає наявність заборгованості в сумі 313862,82 грн.

Щодо таких доводів, суд вважає за необхідне зазначитинаступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, суд дослідивши подані позивачем акти приймання-передачі робіт та послуг дійшов висновку, що сума основного боргу в розмірі 321862,82 грн. не підтверджена позивачем первинними документами.

Так, матеріали справи містять акти приймання-передачі робіт та послуг (а.с. 105-153) на суму 114812,90 грн., проте з них підписаними обома сторонами договору є лише акти на загальну суму 76406,12 грн. (а.с. 105-107, 109, 112-114, 118-119, 121-125, 128, 136-138, 141, 144-154, 148, 152).

Приймаючи до уваги п. 4 договору №4, суд дійшов висновку, що акти не підписані зі сторони замовника (відповідача) не можуть бути оцінені судом, як належні та допустимі докази на підтвердження прийняття виконаних робіт.

Водноча,суд звертає увагу на те, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 05.03.2019 року у справі №910/1389/18 зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 76406,12 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні вимог щодо стягнення 237822,70 грн. основного боргу суд відмовляє за необґрунтованістю таких вимог.

Крім цього, посилання відповідача, що акти приймання-передачі робіт та послуг від 28.12.2019 на загальну сумі 96777,00 грн. відносяться до договору №11, який не є предметом спору, суд оцінює критично, оскільки ним не доведено, що 02.01.2019 між сторонами у справі укладався договір №11. Зазначення договору №11, в даному випадку, є помилкою.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 7564,09 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних (а.с. 1 зворот) з урахуванням задоволених вимог щодо стягнення основного боргу та вихідних даних, наведених позивчаем, суд дійшов висновку, що обґрунтованим до стягнення є 3% річних в сумі 1840,03 грн. В стягненні 5724,06 грн. 3% річних суд ввіжіє за необхідне відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду доказів на спростування позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 76406,12 грн. - основного боргу, 71840,03 грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (11002, Житомирська область, м. Олевськ, вул. Пушкіна, 18, ід. код 00991901)

- на користь Фізичної особи-підприємця Муц Олени Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) 76406,12 грн. - основного боргу, 1840,03 грн. - 3% річних, а також 1173,69 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.06.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)