ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1580/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (61004, м. Харків вул. Москалівська, 57/59, )
до Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 )
про стягнення 6 011,28грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 15 083,86грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення вимог підпункту 1 пункту 2 глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем не повідомлено позивача про необхідність проведення періодичної повірки щонайменше за десять робочих днів до дати прострочення періодичної повірки лічильника газу GALLUS2000G4 № 512791, у зв`язку з чим позивачем здійснено донарахування об`ємів природного газу.

Ухвалою суду від 29.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу, встановлено строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

21.05.2021 у встановлений судом строк на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив, який ухвалою суду від 27.05.2021 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що позивачем невірно розраховано кількість необлікованих об`ємів природного газу. Як зазначає відповідач, з цього приводу ним було здійснено допис під розрахунком, який було залишено позивачем поза увагою. Так, за розрахунком відповідача кількість необлікованих об`ємів природного газу становить 1095 м.куб.

Також, відповідач вважає, що даний спір не підлягає розгляду господарським судом, оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем не пов`язані з його підприємницькою діяльністю, а тільки з об`єктом, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю та передачі до суду за належною підсудністю.

27.05.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на допущену арифметичну помилку при розрахунку кількості необлікованих об`ємів природного газу, просить суд стягнути з відповідача 6 011,28грн. До заяви позивачем надано докази надіслання на адресу відповідача розрахунку неодлікованих об`ємів природного газу в кількості 1 092,96 м.куб., акт-розрахунок та рахунок на оплату № 61005319 від 24.05.2021.

Ухвалою суду від 27.05.2021 заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється з її врахуванням.

31.05.2021 у встановлений судом строк від позивача надійшла відповідь на відзив, яка приймається судом до розгляду та долучається до матеріалів справи.

Не погоджуючись з запереченнями відповідача, позивач посилається на те, що ним було зменшено розмір позовних вимог до 6 011,28грн., а тому твердження відповідача про "сфабриковані" дані є безпідставними. Як зазначає позивач, договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 942722Т36АР016 від 01.01.2016 було укладено саме з Фізичною особою-підприємцем Бережною О.І., повідомлень про зміну статусу відповідача як споживача послуг розподілу від неї на адресу позивача не надходило.

У встановлений судом строк на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач посилається на те, що позивачем, в порушення п.11.1 типового договору, не було дотримано процедури досудового врегулювання спору, чим штучно створено судову справу про стягнення суми вартості необлікованого (донарахованого) природного газу. Як зазначає відповідач, у разі надання позивачем вірного розрахунку, відповідач його сплатив би, а справа навіть не дійшла б до досудового врегулювання, а тим більше до суду.

Суд приймає до розгляду заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив та долучає їх до матеріалів справи.

07.06.2021 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає про те, що відповідач уклав договір розподілу природного газу саме як фізична особа-підприємець, що підтверджується заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим (додаток № 2 до типового договору розподілу природного газу).

Враховуючи те, що учасники справи, відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, суд приймає письмові пояснення та долучає їх до матеріалів справи.

Одночасно з поданням письмових пояснень, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд встановити додатковий строк для подання додаткових доказів та приєднати їх до матеріалів справи.

Розглянувши клопотання позивача про встановлення додаткового строку для подання доказів та клопотання про долучення цих доказів, суд керується наступним.

В силу приписів ч.1 ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад господарського судочинства є змагальність сторін. Положення ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1-2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Водночас, ч.5 згаданої статті передбачено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, системний аналіз ст.80 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - позивача).

Позивач, обґрунтовуючи підставу для визнання поважними причини вчасного неподання доказів, вказує на те, що ці докази не могли бути надані на підтвердження обставин, які виникли вже після отримання позивачем відзиву відповідача, а тому ці обставини (укладення договору розподілу природного газу саме з фізичною особою-підприємцем) вважає за доцільне довести саме такими доказами.

Тобто, позивач навів об`єктивні причини неможливості подання відповідних доказів у строк, встановлений процесуальним законом.

Суд зазначає, що за змістом системного аналізу приписів ст.ст.86, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

З огляду на конкретні обставини справи, враховуючи, що позивачем доведено неможливість подання доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, а докази про які клопоче позивач є необхідними для встановлення істини по даній справи та без них останній позбавляється належним чином обґрунтувати свою позицію, господарський суд, з метою дотримання процесуальних прав сторін, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями ст.ст.7, 8, 13-15 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів та встановити позивачу додатковий строк до 07.06.2021 для подання доказів, чим також задовольняє клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (Кодекс ГРМ).

Кодекс ГРМ відповідно до п.2 гл.1 р.І визначає взаємовідносини Оператора газорозподільної системи (Оператор ГРМ) із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з п.4 гл.1 р.І Кодексу ГРМ Оператор ГРМ є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Позивач є Оператором ГРМ, здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі Кодексу ГРМ, отриманої ліцензії та чинного законодавства України.

01.01.2016 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Бережною Оксаною Іванівною (відповідач) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 942722Т36АР016, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначених цим договором.

Відповідно до додатку 4 до типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання № 942722Т36АР016 від 01.01.2016, адреса об`єкта газопостачання - вул. Пушкінська, 21/23 у м. Харкові. На об`єкті газопостачання споживача встановлений вузол обліку (лічильник газу) - GALLUS 2000G4 № 512791, а також газоспоживаюче обладнання - котел Viessmann Vitodens 100W.

У п. 2.3 типового договору розподілу природного газу сторони домовились, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

За умовами пп.4 п.7.2 договору позивач має право перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.

Згідно п.12.1 Типового договору розподілу природного газу, цей договір укладається на невизначений строк.

28.09.2020 відповідач звернувся до позивача з повідомленням (вх. № СЛ-6240-61102-0920) про направлення представника Aкціонерного товариства "Харківміськгаз" для проведення чергової повірки газового лічильника.

29.09.2020 працівниками позивача на об`єкті відповідача по вул. Пушкінська, 21/23 у м. Харкові, проведено перевірку та контрольний огляд вузла обліку газу відповідача - лічильника газу GALLUS 2000G4 № 512791, який знято для повірки, газопостачальне обладнання опломбовано та складено Акт контрольного огляду вузла обліку № 29/09 ГП07 від 29.09.2020 у присутності та за підписом відповідача.

В ході перевірки позивачем було з`ясовано, що термін періодичної повірки лічильника газу відповідача сплинув 10.09.2020, оскільки Свідоцтво на повірку робочого засобу вимірювальної техніки № ЦСБ 21Б від 10.09.2015 видано на лічильник газу GALLUS 2000G4 № 512791, чинне до 10.09.2020.

У зв`язку з простроченням строку періодичної повірки лічильника газу GALLUS 2000G4 № 512791 з вини споживача, який своєчасно, за 10 робочих днів до дати прострочення періодичної повірки, не повідомив Оператора ГРМ, 29.09.2020 позивачем складено Акт про порушення № 335/20 у присутності та за підписом відповідача.

Даний акт з боку відповідача підписано без будь-яких зауважень та заперечень.

Акт про порушення № 335/20 від 29.09.2020 був розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визнала його правомірність та прийняла рішення про його задоволення і здійснення нарахування відповідно до вимог Кодексу ГРМ, про що складений протокол від 29.01.2021 за № 1658.

Позивачем здійснено розрахунок необлікованих об`ємів природного газу за період з 11.09.2020 з 07:00 год. по 29.09.2020 до 13:00 год. у кількості 2 742,52 м.куб. спожитого газу номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання, встановленого на об`єкті споживача (відповідача) відповідно до додатку 4 договору розподілу природного газу. А також здійснено акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі Aкціонерного товариства «Харківміськгаз» в сумі 15 083,86грн.

17.02.2021 відповідач отримав протокол № 1658 від 29.01.20210, розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та рахунок на оплату № 61001669 від 03.02.2021, надав свої зауваження, в яких зазначив, що з нарахуванням, здійсненим позивачем, категорично не згоден.

В подальшому, під час розгляду справи, позивачем, у зв`язку з допущеною помилкою при здійсненні зазначеного вище розрахунку, було здійснено перерахунок необлікованих об`ємів природного газу за період з 11.09.2020 з 07:00 год. по 29.09.2020 до 13:00 год., який на час прийняття рішення складає 1 092,96м.куб. на загальну суму 6 011,28грн.

26.05.2021 на адресу відповідача позивач направив розрахунок необлікованих об`ємів природного газу, акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі Aкціонерного товариства «Харківміськгаз» та рахунок на оплату № 61005319 від 24.05.2021 на суму 6 011,28грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені Законом України «Про ринок природного газу».

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» був розроблений Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (пункти 1, 2, 3 глави 1 розділу І «Загальні положення» Кодексу).

Пунктом 1 глави 1 розділу VІ Кодексу ГРС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключенні до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

У п.4 гл.1 р. І Кодексу ГРС визначено, що:

- договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;

- оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

- споживач природного газу (споживач) це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

- побутовий споживач це споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до п.1 гл.3 р. VІ Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключенні до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками, зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За приписами п. 3, гл.3 р. VІ Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 гл.3 р. VІ Кодексу ГРС).

У п.7 гл.3 р. VІ Кодексу ГРС зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як зазначено у п.1.3 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими).

Відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов Типового договору розподілу природного газу, законодавчо чітко розмежовані поняття побутового споживача, який придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб у житлових приміщеннях та інших споживачів, що не є побутовими та законодавчо відокремлений порядок надання послуг розподілу природного газу побутовим споживачам та іншим категоріям споживачів, зокрема, споживачам, що не є побутовими.

Матеріалами справи підтверджено, що договір розподілу природного газу, укладений саме з фізичною особою-підприємцем Бережною О.І., оскільки:

По-перше: заява-приєднання № 942722Т36АР016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу підписана відповідачем за формою, наведеною у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими). Дана заява-приєднання підписана відповідачем особисто, без будь-яких зауважень та заперечень. Таким чином відповідач був обізнаний, на яких умовах він приєднався до договору.

По-друге: на час укладання цього договору ОСОБА_1 мала статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втретє: при укладанні договору за формою, визначеною додатком 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу, відповідачем надано копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який свідчить, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 є нежитловими приміщеннями і належать на праві власності ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що незважаючи на те, що відповідач з 26.04.2017 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки він є пов`язаним з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Таким чином, заперечення відповідача стосовно того, що даний спір не підлягає розгляду господарським судом, оскільки зобов`язання не пов`язане з його підприємницькою діяльністю, а тільки з об`єктом є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Відповідно до положення глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.

У главі 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ (вузол обліку природного газу), зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацією проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок. Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму веб-сайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ. У разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або не допуск до ЗВТ представників оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ Кодексу.

Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці та на які поширюється сфера дії Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч.1 та с.3 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Згідно з п.5.9 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації, а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.

У п.7.4 Типового договору, до умов якого відповідач приєднався згідно із заявою-приєднанням, споживач зобов`язався дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Отже, відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору розподілу природного газу відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.

Як вже було встановлено судом, 29.09.2020 представниками позивача складено акт про порушення № 335/20, відповідно до якого на об`єкті відповідача за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 21/23 виявлено порушення у вигляді пропущення строку періодичної повірки лічильника газу (ЗВТ) з вини споживача, що не є побутовим (п.4 ч.2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем).

Виставлений позивачем рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу № 61005319 від 24.05.2021 на суму 6 011,25грн за період з 11.09.2020 по 29.09.2020, складений на підставі акту про порушення № 335/20 від 29.09.2020, відповідачем не сплачений.

Акт про порушення № 335/20 від 29.09.2020 відповідачем підписано без будь-яких зауважень та заперечень, відповідачем у судовому порядку вказаний акт не оскаржувався. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

Докази в підтвердження своєчасного направлення споживачем оператору ГРМ письмового повідомлення про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься Свідоцтво, з якого судом вбачається, що Свідоцтво на повірку робочого засобу вимірювальної техніки № ЦСБ 21Б від 10.09.2015 видане відповідачу на лічильник газу GALLUS 2000G4 № 512791 було чинне до 10.09.2020. При цьому відповідач на адресу позивача з проханням направити представника Акціонерного товариства "Харківміськгаз" для проведення чергової повірки звернувся лише 28.09.2020

Таким чином, факт вчинення відповідачем правопорушення у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, є доведеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно не здійснив організацію проведення їх періодичної повірки і саме в наведеному виявилось незабезпечення належної організації повірки лічильника газу.

Відповідно до р.XI гл.2, ч.2 п.4 Кодексу газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Відповідно до ч.4 п.1 гл.4 р.XI Кодексу газорозподільних систем при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

На підставі зазначеного, позивачем було здійснено розрахунок необлікованих об`ємів природного газу за період з 11.09.2020 з 07:00 год. по 29.09.2020 до 13:00 год., відповідно до якого кількість необлікованих об`ємів природного газу становить 1 092,96м.куб. на загальну суму 6 011,28грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем необлікованих об`ємів природного газу, суд дійшов висновку, що позивач правомірно здійснив розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу відповідачу, який відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За приписами ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу закон покладає на споживача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не представив, доводи позивача не спростував.

Заперечуючи проти позову відповідач факт допущення порушення в частині прострочення строку періодичності повірки лічильника не заперечує, посилаючись лише на те, що позивачем невірно розраховано об`єм необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 2 744,56м.куб., що в свою чергу потягло нарахування значно більшої суми, ніж та, що належить до сплати. Відповідачем надано свій розрахунок, відповідно до якого об`єм необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу становить 1 095м.куб.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що після зменшення розміру позовних вимог позивачем був здійснений розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в обсязі 1 092,96м.куб., що і дорівнюється обсягу, який відповідач визнає.

Крім того, відповідач, не погоджуючись із розміром нарахованого позивачем об`єму необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 2 744,56м.куб. на суму 15 083,86грн., про що ним було зазначено у рахунку на оплату № 61001669 від 03.02.2021, на адресу позивача з вимогою здійснити вірний розрахунок не звертався, в судовому порядку рішення позивача про здійснення розрахунку необлікованих об`ємів природного газу не оскаржував. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

В той час сам факт порушення відповідачем строків повірки лічильника підтверджується як матеріалами справи, так і визнається самим відповідачем.

Також судом перевірено розрахунок об`єму природного газу, нарахованого позивачем на об`єм 1 092,96 м.куб в сумі 6 011,28грн., який є правильним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а сума в розмірі 6 011,28грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується заперечень відповідача стосовно недотримання позивачем процедури досудового врегулювання, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Господарського процесуального кодексу, а тому зобов`язання особи перед зверненням до суду скористатися даним способом захисту своїх прав є порушенням Конституції та інших нормативно-правових актів України.

Суд зазначає, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист, а обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

На підставі викладеного позов є цілком обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір суд покладає на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи Бережної Оксани Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (61004, м. Харків вул. Москалівська, 57/59, ) - 6 011,28грн. боргу, 2 270,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "23" червня 2021 р.

Суддя Т.А. Лавренюк